i i r 



Ur denna frambröt snart små papiller liknande 

 den bägarformiga stammen på Fucus loreus. Af 

 detta bans försök tyckes följa, att flera frön bil- 

 da den gemensamma membranen, ur bvilken 

 sedan sjelfva växten framkommer. 1 anseende 

 till den sena årstid, under hvilken lian anställde 

 sina försök, kunde han icke bringa dem till slut. 

 Så länge han kunde observera papillerna, förblef- 

 vo de i samma tillstånd oförändrade. Man ser 

 således, till huru obetydligt resultat detta försök 

 leddes och likväl är detta det enda vi känna om 

 hafs-algeruas groni ug. 



I början af Augusti nedlade jag i ett ur- 

 glas, som jag åter nedsänkte i ett större kärl, fyldt 

 med hafsvalten, några af sticbidiernas kulor af 

 Ceramium rubruin. Härigenom blefdetmig möj- 

 ligt att uti urglaset observera deras utveck- 

 ling, utan att rubba dem i deras ställning. Me- 

 delst det slem, som omgifver dem, och som de 

 sjellva vid behof tyckas kunna producera, fästa 

 de sig vid bottnen i kärlet, ordnande sig tätt in- 

 till b varandra. De öfvergå nu så småningom 

 ifrån den klotrunda till en nästan äggformig fi- 

 gur, och färgen blir jemväl något blekare (Tab. II, 

 Fig. i). Efter några dagar förlängdes den spet- 

 sigare ändan på det äggformiga fröet ännu mera, 

 och öfvergick uti en trådformig kropp (Fig. 2), 

 som vi vilja kalla rot, ehuru dess funktion som 

 sådan ingalunda är säker. 



Det är visserligen svårt att afgöra, huruvi- 

 da roten är endast en förlängning af fröet, eller 

 om den genomträngt någon yttre membran. Dock 

 tror jag mig med säkerhet kunna påstå, alt så- 

 väl roten som primordialtrådeu bildas genom en 

 omedelbar expansion. Alt sådant är förhållan- 

 det, tyckas äfven de många olikheterna vid des- 



