nG 



riskt ursprung. Det hufvudsakligaste kännemär- 

 ket var, alt de innehålla insprängdt metalliskt jern, 

 Och att detta jern är nickelhaltigt. Howard med- 

 delade Royal Society i London sin undersökning 

 i Febr. 1802. Den fastade allmänt uppmärksamhe- 

 ten, ehuru den första nyheten om de resultat Ho- 

 ward dragit af sin undersökning, h vilka af Pictet 

 meddelades den Franska Vetenskaps-Academien, 

 emottogs såsom en villfarelse. Händelsen fogade 

 likväl så, alt få månader derefter, d. 26 Apr. i8o3, 

 inträffade i Frankrike, i departementet 1'Aigle, 

 ett af de största och märkvärdigaste stenregn, 

 som tilldragit sig, och vid hvilket öfver en viss 

 trakt stenbitar ulsåddes, hvilkas antal ansågs upp- 

 gå till ett par tusende. Ögonvittnenas antal var 

 stort, och den Franska Vetenskaps-Academien, 

 livars uppmärksamhet redan i förhand var väckt, 

 anmodade sin ledamot Biot, att på stället under- 

 söka förhållandet. Hans berättelse derom undan- 

 röjde alla återstående tvifvel om stenars fall of- 

 vanifrån med fenomen, så lika dem man förut 

 iakttagit vid angifna meteorstens-fall, att äfven 

 dessa derigenom vunno trovärdighet.. 



Nu begynte man eftertänka, h varifrån dessa 

 fallande kroppar kunde härleda sitt ursprung. 

 Gissningen att de voro utkastade från jordens 

 volkaner rättfärdigades icke, hvarken af de från 

 volkaner aflägsna ställen der de föllo, eller af de- 

 ras, med vanliga volkanprodukter olikartade be- 

 skaffenhet. Man har på allvar försökt att betrak- 

 ta dem såsom bildade i luften af dess bestånds- 

 delar; men hvarken veta vi att meteorstenarnes 

 beståndsdelar kunna finnas i luftform, eller af luf- 

 tens vanliga beståndsdelar sammansättas, och dess- 

 utom, om äfven sådant vore fallet, hafva flera 

 meteorstenar haft en så stor massa, att deras bild- 



