122 



Direktor Reichenbach, som befann sig ute pä fäl- 

 tet, blef och vittne till meteoret, lät sedan af ett 

 betydligt antal manskap eftersöka den fallna mas- 

 san, och lyckades sent omsider att finna smärre 

 bitar deraf till belopp af ungefär i skålpund; 

 men hufvudmassan blef icke funnen, hvartill den- 

 na trakts skogiga beskaffenhet lärer hafva varit 

 förnämsta orsaken. 



/. Meteorsten från Blansko. 



Denna meteorsten hör till det allmännast 

 förekommande slaget, och lagd bredvid des- 

 sa, t. ex. från Benares, 1'A.igle, Berlongville 

 &c. , kan från en af dem ej urskiljas. Beskrifnin- 

 gen af dessa är således beskrifningen af denna. 

 Den har den vanliga, yttre smälta skorpan, en 

 ljusgrå, något rostfläckig brottyta, finkornig, visan- 

 de här och der runda kulor af lika färg med 

 stenens, h vilka ofta kunna aflossas och lemna då 

 en rund, slät urhålkning efter sig. Den inne- 

 håller mycket nickeljern och ganska litet svaf- 

 veljern i fina partier öfver allt inströdda, visan- 

 de glänsande punkter, af hvilka några synas röd- 

 aktiga i en viss direktion. Dessa äro dock icke 

 annat än anlupet nickeljern. Om stenen stötes 

 till groft pulver, kan nickeljernet utdragas med 

 magneten, samt under vatten tvättas från syn- 

 bart vidhängande stenämne, så att jernpartikiar- 

 ne blifva nära silfverhvita. De innesluta dock 

 ännu mycket stenämne i sina sinuositeter och 

 håligheter, h vilket vid jernets upplösning till en 

 del sönderdelas och till en del affaller. I det 

 stycke som användes till mina försök innehölls 

 17.1T) p. c. nickeljern, i hvilka afdrag är skedt 

 för innesluten stenmassa. Under sammansatt mi- 

 kroskop kan man icke med någon tydlighet ur- 



