i33 



syra och clilorsyradt kali, utspädd med mycket 

 vatten, skulle kunna utdraga endast nickeljern och 

 svafveljern och på detta sätt fa stenpulvret all- 

 deles fritt dei ifrån; i detta afseende underkasta- 

 de jag 31 gramrn groft slött slenpulver denna be- 

 handling. Jag kunde derur utfalla o. i3 gr. svaf- 

 velsyrad baryt, hvilket svarar emot I procent v 

 svafvel på hela stenen, nickeljernet inberäknadt, 

 hvilket utvisar ig procent i det lösliga mineralet 

 ensamt; men vid det olöstas upphettande ganska 

 lindrigt fann jag, att en portion svafvel, som sy- 

 ran afskilt utan att oxidera den, dels sublimerades 

 dels fattade eld, så att svafvelhalten är större. 

 Vid detta försök fanns också, att äfven den ut- 

 spädda syran upplöser betydligt af det lösliga 

 mineralet, med kiseljord och allt, och vid inhäm- 

 tandet af denna erfarenhet, hade jag förlorat un- 

 gefär hälften af hvad jag kunde till undersöknin- 

 gen använda. — Efter denna digression tror jag 

 mig hafva gjort det ganska sannolikt, att i det i 

 syror lösliga meteor mineralet hålla kisel jorden och 

 baserna lika qvantilet syre, samt att det öfver- 

 skott, som visar sig i det sednare, härrörer från 

 svafveljern, beräknad t såsom oxidul. Det kan 

 il f venled es härröra från en inblandning i stenen 

 af oxidum ferroso-ferricum , men hvars närvaro 

 icke kan bestämd t utrönas vid andra tillfällen än 

 der den utgör en betydligare myckenhet, h var- 

 på vi i andra meteorstenar icke sakna exempel. 



Det olösliga mineralet analyserades dels 

 med kolsyrad baryt och dels med kolsyradt na- 

 tion, jag skall anföra båda resultaten. Skiljaktig- 

 heten är ej stor, och kan härröra från skiljaktig- 

 het i den analytiska metoden, men också från en 

 varierad blandning af mineralets beståndsdelar. 



