m 



nade efter röstning en återstod , som med borax 

 och kolsyradt nation reducerad gal' ett tennkorn. 

 Oberedd derpå, och väntande endast svafvel i 

 den gulaktiga fällningen, hade jag icke vägt den 

 brända återstoden före blåsrörsförsökets anstäl- 

 lande. 



Jag befarade nu tenn i mitt distillerade vat- 

 ten; en omständighet, som. är ingenting mindre 

 än ovanlig. Men det fanns icke hafva gifvit upp-- 

 hof åt denna tennhalt. Jag härledde den då från 

 saltsyran. Det inträfFar nemligen ofta vid den- 

 nas beredning, att i början ett kristalliniskt an- 

 flög visar sig i förlaget och i afledningsröret, hvil- 

 ket under operations fortgång försvinner. Detta 

 flygtiga ämne är tennchlorid. Tennet fanns då 

 förut i svafvelsyran. Min saltsyra, som, utspädd 

 med mycket vatten, utsattes för en ström af svaf- 

 velbundet väte, blef omsider oklar och efter fle- 

 ra dagar hade derur sjunkit ett brungult ämne i 

 ganska liten myckenhet, så att det knappt kunde 

 till blåsrörsförsöket uppsamlas, men det innehöll 

 verkligen tenn. Då det erhållits af ungefär i 

 skålpund concentrerad saltsyra, och vid mina för- 

 sök ej mer än ett par eller tre grammer i sen- 

 der användes, så var det klart att denna halt af 

 tenn och koppar härrörde från meteorstenen, hvar- 

 om jag blef förvissad, då tenn sedan uldrogs äf- 

 ven ur chromjernet. Emedlertid anställdes i al- 

 la fall , der materialet dertill ej var redan för- 

 brukadt, motprof med saltsyra och vatten, som 

 båda hvar för sig blifvit mättade med svafvel- 

 bundet väte, och gasen sedan med värme utdrif- 

 ven ; men resultatet blef detsamma i afseende på 

 tennhalten. 



För att försäkra mig om fosforhalten i det- 

 ta meteorjern begagnade jag åter den nyss åbe- 



