i5o 



liserad, icke vittrande saltmassa. En del af den- 

 na saltmassa upphettades till kristallvattnets för- 

 jagande. Vid en temperatur, som ännu icke geck 

 till glödgning, blef det brunbrändt, med vid- 

 bränd lukt, och afsatte sedan, då det upplöstes 

 i vatten, ett svartbrunt, koligt ämne, som torkadt 

 förbrändes utan lemning. Vattnet hade således 

 utdragit ett organiskt ämne, föga färgadt, relativt 

 till den kolhalt det lemnade, eller till den mörka 

 färg det vid upphettning antog. Oaktadt det sto- 

 ra intresset att närmare lära känna detta ämnes 

 egenskaper, måste jag låta bero vid att hafva 

 igenkänt dess tillvaro. Då stenpulvret var väl 

 utdraget med varmt vatten, upplöste hvarken am- 

 moniak eller kaustikt kali något organiskt ämne 

 mer derur. 



En del af det kristalliserade saltet, som i 

 lufttorkadt tillstånd vägde o. 285 gr., upplöstes i 

 vatten och försattes med ett par droppar kolsy- 

 rad ammoniak. Deraf uppkom ingen fällning, 

 till bevis att saltet intet jern innehåller och så- 

 ledes icke var jernvitriol. Litet vätesvailadt svaf- 

 velammonium gaf en svart fällning, som fick 

 sjunka i korkad flaska. Denna gaf o.oo5 gr. nic- 

 keloxid, som för blåsrör visade sig smittad af 

 kopparoxid, men gaf med fosfoi salt icke den opa- 

 lisering under afsvalning, som närvaro af tenn- 

 oxid frambringar. NickelGxiden emotsvarar o.oi 

 svafvelsyrad nickeloxid. 



Genom sönderdelning med ättiksj^rad baryt 

 och vidare vanliga analytiska metoder erhölls der- 

 ur o.o4 gr. talk jord, svarande emot 0.118 gr. 

 vattenfri svafvelsyrad talkjord, o,o34 gr. svafvel- 

 syradt natron, 0.004 § v ' svafvelsyradt kali och 

 0.012 gr. svafvelsyrad kalk, eller tillsamman 0.178 

 salter och 0.107 kristallvatten, hvars fördelning 



