I 52 



men det sednare visade sig i milt försök vara 

 fallet, och det år troligt, alt så var äfven då Thé- 

 nards försök anställdes, emedan han erhöll 17 p. 

 g. vallen, h vilket år mycket mer än den från salt 

 befriade stenen innehåller, och skulle kunna vi- 

 sa, att stenen från hörjan varit vattenhaltig. Emed- 

 lertid anställdes Thénard's analys omkring 2 må- 

 nader efter stenens fall, på h vilken tid det fint 

 fördelade vatlenfria saltet kunnat upptaga en stor 

 portion kristallvatlen. Det är nemligen möjligt 

 att anfloget af bittersalt småningom bildat sig i 

 jordens atsmosfer, derigenom att saltet upptagit 

 kristallvatten och utsvällt af vattnets tillkomst. 



y) Det med vatten utlakade sten pulvret in- 

 nehåller, efter Thénards analys, en portion kol. 

 Det var naturligt alt förmoda, alt delta kol ut- 

 gjorde någon förening med väte och syre, kan- 

 ske också med qväfve. Då hvarken kali eller am- 

 moniak utdrog någon organisk förening, så åter- 

 stod endast att studera produkterna af denna för- 

 enings sönderdelning med torr destillation, eme- 

 dan lösning i syror skulle förblanda det med 

 de öfriga oorganiska ämnen, som antingen lösas 

 eller lemnas olösta. Det väl utkokade, slammade 

 och vid +100 torkade pulvret upphettades i en 

 liten desLillaLionsapparat till glödgning, oeh den 

 utvecklade gasen inleddes i en omstjelpt flaska 

 fylld med kalkvatten. 1.586 gr. stenpulver lem- 

 nade 1.898 kolsvart återstod. 



Ingen droppa vidbränd olja visade sig i re- 

 torthalsen , men deremot samlades mycket och 

 ofärgad t vatten. En fin remsa lakmuspapper, in- 

 trädd i halsen af den lilla retorten, blef röd. 

 Gasen absorberades under stark grumling af kalk- 

 vattnet, och lemnade ganska litet oupptaget, som 

 icke öfversteg hvad kärlens luft bort utgöra och 



