\6b 



och motsvarar o.oio3 mangan eller o. i3 af en 

 procent. 



Svafvelmetallerna, som för att icke oxideras* 

 tvättades med kokande vatten, rostades sedan, 

 löstes i saltsyra, den öfverflöcliga syran afröktes 

 i vattenbad till torrhet, saltet löstes å nyo i vat- 

 ten, och lösningen blandades med kaustik ammo- 

 niak, hvaraf den blef starkt bla ; men en fällning 

 uppkom, som icke upplöste sig af mera tillslaget 

 ammoniak. Denna fällning upphämtades på iil- 

 tru.ru och var skönt grön, samt befanns olöslig i 

 kolsyrad ammoniak. Den vägde glödgad o.o3 gr. 

 var svartgrå, och visade sig vid försök dermed 

 hufvudsakligen innehålla koboltoxid. Af de för- 

 sök som särskilt anställdes för att utröna orsaken 

 till ett så afvikande förhållande från hvad jag 

 förut erfarit vid behandling af kobolthaltig nic- 

 kel, utröntes, alt då lösningen icke innehåller nå- 

 got ammoniaksalt, hvarmed dubbelsalt kan bildas, 

 så utfälles en del af koboltoxiden med grön färg, 

 och då vätskan tillika innehåller lalkjord, så fäl- 

 les denna, förenad med kobolloxiden, och denna 

 förening behåller sig grön under tvättning, då 

 koboltoxiden ensam blir brun. Så ofta lösningen 

 har öfverskott af syra eller håller ett ammoniak- 

 salt i tillräcklig mängd, så att dubbelsalter kun- 

 na bildas, så fås icke denna fällning, förr än då 

 nickeloxiden utfälles med kalihydrat, hvarvid den 

 blandas med denne, och kobolthalten kan der vid 

 så alldeles försvinna, att i den med kaustikt kali 

 fällda vätskan icke finnes ett spår dertill *). De 



ofvan 



*} I hänseende till denna koboltföreuings bildning, må 

 följande anföras. Ren nickelfri koboltoxid, renad på 

 Latjgiers metod, upplöstes i saltsyra och afröktes till 

 torrhet i vattenbad. Det blå saltet upplöstes i vat- 

 ten. Med kaustik ammoniak gaf det en grön fällning,. 



