T C)9. ' 



på sin syrehalt, reducerades 0.981 gr. deraf ge- 

 nom glödgning i en ström af välgas. En silfver- 

 hvit metall erhölls, som vägde 0.77 1. Den ha- 

 de, efter räkning från nickeloxidens vanliga sy- 

 rehalt, hordt väga o. 77213, 1 1 vilket således utvi- 

 sar en ringa inblandning af superoxid. Det er- 

 hållna qvantuin nickeloxid, beräknadt i metall ef- 

 ter reduktionsprofvet, svarar emot o.8o3 gr. eller 

 10.372 p. c. metallisk nickel. Denna upplöstes i 

 saltsyra genom användande af värme, och lösnin- 

 gen gaf med svafvelbundet väte en mörkgul, ef- 

 ter torkning nära svart fällning, som glödgad 

 vägde 0.002 gr. och var kopparhaltig tennoxid. 



Den vätska, h varur nickeloxiden var fälld med 

 kaustikt kali, hade en tydlig dragning i rosen- 

 rödt. Den gaf efter ammoniakens boi tdnnstning, 

 koboltoxid, som glödgad vägde 0.02 t gr. och till- 

 samman med de förut erhållna 0.02375 gifva 

 o.o447^ oxid eller o.o352i kobolt, svarande emot 

 0.455 af en procent af meteorjernets vigt. 



För att undersöka om jernet håller kol, hvar- 

 af en portion kan bortgå med vätgasen under 

 upplösningen, användes 6.1 32 gr. pallasjern, som 

 upplöstes i utspädd destillerad svafvelsyra med 

 tillhjelp af värme. Vätgasen leddes genom en 

 med kopparoxid fylld, öfver spritlampa upphet- 

 tad glaskula, hvaraf den, sedan kärlens atm. luft 

 var utjagad, förvandlades till vatten, så att gan- 

 ska litet gas blef öfver. Denne inleddes i en 

 blandning af ammoniak och chlorcalcium, på sätt 

 förut är nämdt; men qvantiteten deraf var så 

 ringa, att den slutligen utkristalliserade kolsyra- 

 de kalken icke gaf mer än o.o3 gr. gips, svaran- 

 de emot 0.00266 gr. kol, eller o. o43 af en procent. 



Genom den i svafvelsyra erhållna lösningen 

 passerades en ström af svafvelbundet väte, hvar- 



