»74 



meteorsten från Benares, och fann jern io.5, nic- 

 kel i. o, svafvel 2. o och förlust 0.5. Svafvelhal- 

 len är icke I af hvad nickeln och svaflet uppta- 

 ga i Fe och JYij och bevisar tillräckligt att Ho- 

 ward till analysen användt en blandning af svaf- 

 veljern raed fint fördeladt nickeljern. Sådana bland- 

 ningar har åtminstone jag alltid fått, då jag ve- 

 lat afsöndra svafveljern till analys. Huru sanno- 

 likt det kan vara att svafveljernet innehåller bå- 

 de litet svafvelnickel och svafvelkoppar , så kan 

 sådant dock icke slutas af de försök vi hittills äga. 

 En analys af svafveljernet i meteorstenar är så- 

 ledes ett desideratum; men det blir dervid nöd- 

 vändigt att icke låta missleda sig genom en in- 

 blandning af fint fördeladt nickeljern. 



3:o Magnetisk jernmalni. Ehuru jernet i 

 meteorstena i ne förekommer hufvudsakligast me- 

 talliskt och i minimum af oxidation, så förefal- 

 ler dock jernoxid-oxidul ganska bestämd t i me- 

 teorstenen från Lautolax, hvars enda magneten 

 följbara beståndsdel deraf utgöres, samt i meteor- 

 jorden från Alais, der den utgör det mesta af 

 hvad magneten utdrager, oaktad t dock gediget 

 jern finnes i ringa mängd inblandad t. Om den 

 finnes i meleorstenarne vanligen, vet jag ej med 

 säkerhet. Men då deras pulver med saltsyra of- 

 vergjutes, så utvecklas först litet svafvelbunden 

 vätgas, h vilket om ett ögonblick är förbi och se- 

 dan blir syran gul, hvilket utan närvaro af jern- 

 oxid ej vore möjligt, förr än den hunnit absor- 

 bera syre från luften. Det är deraf troligt att 

 öfverskotten af basernas syre, i meteorstenarnes af 

 syror lösliga beståndsdel, kan härröra från en in- 

 blandning af jernoxid-oxidul i så fördeladt till- 

 stånd, att magneten icke afskiljer den annorlunda 

 än ganska ofullkomligt. 



