i^6 



hvaraF allt för väl synes, att den smälta, svarta 

 hinnan uppkommit först i jordens atmosfer. 



6:0 Chromjern. Att detta mineral är en så 

 beständig följeslagare af meteorstenar, är i sanning 

 anmärkningsvärdt då det alltid funnits endast i 

 ganska ringa myckenhet. De ofvananförda för- 

 söken visa huru det odekomponeradt afskiljes, dock 

 blir dervid alltid en portion chromjern sönder- 

 deladt, hvars beståndsdelar måste sökas i den af- 

 skilda jernoxiden, med hvilken de följa. 



7:0 Tennmalm. Den tennhalt meteorslenar- 

 ne hålla, härrör dels från det gedigna jernet, 

 som är tennhaltigt, och dels från en ringa por- 

 tion tennoxid , som jemte chromjernet är utblan- 

 dad deri, och som likt chromjernet, till en del 

 upplöses under den analytiska behandlingen, och 

 till en annan del återstår blandad med chrom- 

 jernet. Tennoxiden är koppai haltig, om den äf- 

 ven håller litet jern- och manganoxidul, såsom 

 den telluriska, har icke kunnat utrönas. 



Ett ännu noggrannare studium af meteorste- 

 nar från den synpunkt, ifrån hvilken jag har ut- 

 gått, skall t.vifvelsutan framdeles göra oss bekan- 

 ta med ännu flera blandningsdelar deraf. 



Då vi betrakta meteorstenarne såsom prof 

 på bergarter, och jemföra dem med vår jords, så 

 visar sig, äfven då halten af gediget jern undan- 

 tages, väsendtliga skillnader. Rikedomen på talk- 

 jord, som öfver allt är den rådande beståndsde- 

 len, sparsamhet på kiseljord och den obetydliga 

 halten af silikater af lei jord och alkali, utmärka 

 meteorbergarten, då det på jorden är omvändt. 

 Kiseljorden öfverflödar, och silikater af lerjord och 

 alkali äro hufvudsakliga blandningsdelar ofverallt. 

 Talkjorden förekommer sparsamt. Finkornigheten 

 och det ringa sammanhanget i meteorstenarnes 



textur 



