287 



Resultatet af alla föregående observationer 

 är, att antalet af evanescerande oscillationer i luft- 

 tomt rum, för den materiella pendel vi härvid 

 begagnat, var på ett medel solar-dygn = 861 53. 408 

 = M( 0) da stora vigten var ned vänd, och = 861 53. 507 

 = w (o) då denna var uppvänd; och differera så- 

 ledes dessa numeriska värden icke sins emellan 

 mera, än på en qvantitet, inom gränsorna af 

 hvilken det i alla fall torde blifva svårt, att här- 

 vid än vidare kunna inskränka den sannolika af- 

 vikelsen ifrån det idealiskt rätta. Emedlertid, då 

 de i sjelfva verket bordt vara absolut identiska, 

 under förutsättande nemligen, att afståndet mellan 

 knif-eggarne varit effectiva längden af den enkla 

 pendel, som motsvarade det dervid funna antalet 

 af oscillationer; och på det att icke, genom blotta 

 uraktlåtande af en correction, som i alla fall kun- 

 de åstadkommas, oundvikliga observationsfel yt- 

 terligare måtte ökas med dertill kommande räk- 

 ningsfel, har jag antagit, att, för ett indefinit lä- 

 ge af den mindre rörliga vigten, som allenast 

 med en differential- qvantitet förändrar ofvan an- 

 förda värden, MW vore det antal af oscillationer 

 som ägde rum för stora vigten nedvänd, och mk*) 

 det som ägde rum för stora vigten uppvänd, 

 hvarigenom äfven erhålles 



MW—MW = J(, n W — Mity + B(mW — M(*)f 



4 C(m(*) — M(*yf + D(mM— M(z)) 4 +E, 



då A, B, C, D och E blifva coefticienter, som 

 genom vederbörligen anställda försök kunna be- 

 stämmas. För att åstadkomma detta, gjordes fyra 

 flyttningar med den mindre rörliga vigten, och 

 för dessa observerades följande coincidents-serier: 



