2p8 



cluctionen häråt till livad man skulle hafva ob- 

 serverat vid sjelfva hafvets yta 



/43.5M<»>\ 



= <6366«W = + ^ 

 hvarigenom alltså antalet af os-" 

 cillationer, som i lufttomt rum, 

 och vid hafvets medelyta förj 

 Stockholms Observatorium un- 

 der en polhöjd af 59°2o'34",l 86i53.525=iV 

 skulle fullbordas af en enkel 

 pendel, hvars längd vore lika 

 med knif-eggarnes afstånd på 

 sjelfva den materiella vi nyttjat, 

 tagen vid-f i6°66'j 



För att uppmäta detta afstånd hade vi atl 

 omedelbarligen rapportera det till 4°*° — °*6 på 

 Dollondska scalan, hvilket vi för mera korthet 

 vilje beteckna med H, och hvilket redan år 1824 

 jemfördes med Sir Georg Shuckburghs scala af 

 Kater, som der vid erhöll 



H='Sg.3gQ3 1 Inches parliamentarj standard. 



Men då i sjelfva verket äfven Shuckburghs 

 scala allenast i 36 inches punkten (såsom varande 

 genom lag - ur-etalons: för allt Engelskt längde- 

 mått) kunde anses upphöjd öfver all misstanke 

 om inflytelse af delningsfel, ansågo vi oss härvid 

 framför alla andra bestämningar böra lem na fö- 

 reträde åt en, som omedelbarligen rapporterade 

 sig till sjelfva primitiva enheten för ett af alla 

 vetenskaps-idkare kändt mått. En sådan var den 

 jern-etalong fördubbla metern, hvilken redan år 

 1 80 1 förärades af Franska National-Institutet åt 

 Kongl. Vetenskaps- Academien, till begagnande 

 vid den då förestående gradmätningen i granska- 



