34 1 



den ena glimmerskifvan reflekteras till prisman, 

 förut varit reflekteradt från den andra skifvan på 

 den förra, då, enligt livad som redan blifvit vi- 

 sadt, spectrum kommer att innehålla alla de ab- 

 sorbtioner det skalle bafva fått af Ii vardera sär- 

 skilt. Det beqvämaste sätt jag funnit att an- 

 ställa detta försök, som väl egentligen ingenting 

 upplyser, men som dock, såsom ett vackert ex- 

 periment, torde förtjena att omnämnas, är föl- 

 jande. Jag utväljer härtill helst sådane skifvor 

 hvars ytor, jemte det att de äro släta och fel- 

 fria, luta något emot hvarandra, så att skifvan 

 vid ena ändan är tjockare än vid den andra. 

 Ibland de glimmerskifvor jag i detta afseende 

 försökt, har jag funnit en som hade dessa egen- 

 skaper till en hög grad. Då jag böjde denna 

 skifva i form af en vertikal cjdindrisk yta, och 

 ställde densamma så, att ljuset reflekterades till 

 prisman från dess tjockare ända, fick jag ett full- 

 komligen redigt spectrum med omkring 1 20 svar- 

 ta streck; men om den C3dindriska ytan vreds 

 omkring sin axel, så att det reflekterande ele- 

 mentet småningom flyttades mot den andra än- 

 dan, så ökades småningom afståndet mellan strec- 

 ken, hvaremot deras antal minskades ända till 

 dess att jag från den tunnaste ändan icke fick 

 mer än några och tjugo. För att berfvämt kun- 

 na inrikta den cylindriska ytan i hvilken ställ- 

 ning jag behagar, fastar jag den vid en liten cy- 

 lindrisk pelare siB (Fig. 7), som med ympvax 

 eller något annat böjligt ämne fästas vid ett plant 

 underlag. 



För att Åstadkomma spectra, som innehålla 

 2:ne serier af absorbtioner, ställer jag 2:ne så- 

 dane cylindriska ytor på det sätt A och B, (Fig. 8) 



