343 



som reflekteras från den andra måste blifva så 

 mycket större, ju mindre infalls-vinkeln är, och 

 att således de svarta strecken blifva smalare för 

 en mindre infallsvinkel än för en större. Vill 

 man åstadkomma absorbtioner med en mycket 

 liten skillnad mellan intensiteterna i maxima och 

 minima, behöfver man blott låta ljuset passera 

 genom glimmerskifvan i stället för att reflekteras 

 från densamma, och man kan äfven i detta fall 

 genom färändrade infallsvinklar betydligt variera 

 förhållandet. 



Det mest komplikerade af alla absorbtions- 

 fenomenerna är onekligen solljusets spectrum med 

 sina mångfaldiga, irreguliert belägna, gröfre och 

 finare svarta streck. Om vi, lika med J. Herschel, 

 antaga att dessa streck uppkomma genom ab- 

 sorbtion i solens och jordens atmosferer, så blir 

 det dock ganska lätt att förklara dem enligt de 

 grunder som redan blifvit framställda. Ehuru 

 jag ännu icke gjort någon undersökning om eller 

 i hvad mån gasernas olika pression inverka på 

 läget af de uppkommande absorbtionerna, anser 

 jag det dock vara högst sannolikt att densamma 

 äger derpå ett ganska betydligt inflytande. I så- 

 dant fall är det tydligt att ljuset, under passagen 

 genom de båda atmosfererna, hvilkas tätheter va- 

 riera med afståndet från de kroppar de tillhöra, 

 måste undergå en snart sagdt oändlig mängd oli- 

 ka retardationer, af hvilka livar och en måste for- 

 mera en särskild serie af maxima och minima. 

 Till svarta streckens mängd, äfvensom till deras 

 oregelbundna läge, är orsaken sålunda lätt att 

 inse. Men den ofantliga, åtminstone skenbara, 

 skillnad, som äger rum mellan intensiteterna i 

 maxima och minima, erfordrar särskild förklaring, 

 som iag nu skall söka framställa. 



