kan man likvåi icke neka att de i Fauna 

 åro hopblandade. Både de Svenska namn 

 och de seder som Linnc der tillägger T. 

 lliaciis , hora icke till honom uian till T. 

 miisictis , som ofver allt år långt allmännare 

 ån lliams. Denna har likväl i Skåne' ett 

 eget namn och kallas Rodvhige. Engels- 

 man n em a kalla åen Reäuing. 



Bl. 107. Turdiis piloris Gesn, p. 753. Talltrast thm 

 större. Bagge figurerna åro Tiirdiis pilaris 

 Lin. Fauna n. 215. men nedre figuren år 

 bast. 



"Bl' 10%.*' Tur dus viscivorus Gesn, p. 760. Misiettrast 

 Sved. st Stora KvamsJ-ogkn ^" år Tufdiis vi- 

 scivorus. Lin. Faun. n. 216. Figuren god. 



W)l. 10g. Merula vulgaris femina, vel etiam junior pro- 

 pe Acididat Kilenses ^:o 1796 in Aiig. år 

 Turdus Merula, Honan Lin, Faun. n. 220. 



BLiio.Fig. I. År Hannen till foregående. 



— Fig. 2. *' Merula Saxatilis? Aldr. p. 630*' 

 Denna figur år säkert en varietet. Jag har 

 sett ungar af Turdus menda, som före för- 

 sta ruggningen kommit honom nåra. 



1B\, III, ^^ Parits coerukus Gesn, p. 6j^i, Blumes, aliis 

 Bl&hatt Sved." Ar Parus coerideus Lin, 

 Faun. N. 267. 



BI. 112. Fig. I. Ar Parus major , Lin. Faun. fi. 265, 



— Fig. 2. Ar Parus palustris. Lin. Faun. 

 n. 269. 



Bl, U2. Figr. 1. År/'flrMJ*mj/fl/M/, Lin. Faun, n. :2.66, 



— Fig. 2. Ar Parus äter ^ Lin. Faun. n, 263. 

 'Bl, I n^." Parus caudatus Aldr/ Det var denna figur 



LiNNé hade för sig då han beskref Laniu!,' 

 caudatus i Faun. n. 83. Ifrån den här- 

 leder sig: dcp e cae<i'uko, nigro st albo *;«- 



