1X3 



några zttti en bräm (limbis) eller ringktöt (mar» 

 go}. Den är beständig och utom f5rut nåmde af- 

 vikelser nästan oföränderlig, ehuru han af diskens 

 uppsvallning någon gång synes liksom fårsvinna, 

 •medan han deraf éfverhåigd icke så tydligt då 

 kan observeras. Alla dessa förmäla afvikelsex för- 

 ändra hos särskilda arter hetydeligen lafhusets ut- 

 seende. Lafhusbågarens substance år hård, brusk* 

 artad eller litet skör; fårgen dera svart eller brun- 

 aktig, oberäknat det olikfärgade doft som ej sällan 

 betScker någon del deraf. Invändigt år Lafhusbä- 

 garen liksom fylld med en svart och fast pulver- 

 massa, som hos en del arter med tiden lossnar, 

 utfaller och lemnar bagaren eller skålen tom. 

 IVlårkvårdig år ock den hinna hvarmed Lafhuset i 

 början uppå betåckes, hvilken likvål snart brister 

 eller lossnar ifrån brädden och försvinner. Det år 

 endast hos några fa arter som denna hinna (velum) 

 ånnu blifvit observerad, och Persoon har medde- 

 lat teckning derpå uti Usteri Journal fur die Bo- 

 tanik St. 7. Tab. 3. f 3. a. b.; men tvifvelsutan 

 tillhörer den alla arter af detta Slågte, fast man ej 

 i behörig tid fått st och iakttaga den samma *). 

 Hos Cyphelii arter år den endast observerad på 

 Cyph. tympaneltum f men icke sedd hos slågtet Co- 

 niocybe. Dess nytta och bestämmelse kan ånnu 

 blott gissningsvis anses vara det spådare Lafhusets 

 fredande, eller kanske ett bidrag till den dolda 

 förrättning, som tillhor fortplantningsdelarnes da- 

 nande? Det pulverlika åmne, som finnes betacka 

 ytan pl Lafhusbågarens inneslutna massa, och tro- 

 ligen består af Fortplantningskorn (gongyli), tilU 



kom- 



'■) En dylik förs^vinnande hinna betäcker Sfven i början LafJmsskif- 

 ▼a» pS llere Lich«ner, t, ?, hos Slägtet Peltidea m, fl. 



