114 



va, som finnes formerad pa andan af Lafhusskaftet 

 under det hufvud som utgör Lafhuset hos Slågtet 

 Coniocybe, men for ofrigt på intet sått deremot 

 svaranden att man understundom får se 3, 3 Laf- 

 Lusbågare på andan af ett och samma Lafhusskaft 

 och att det år af samma substance och merendels 

 lika fårgadt som Lafhusbågaren, då ytan icke år 

 betåckt med olikfårgadt doft. I allmänhet åro Laf. 

 husskaften sköra, så att de lått afbrytas, hvarfore 

 också Cålicia svårligen kunna i samlingar för- 

 varas oskadde utan att i egna dertill tjenliga små 

 lådor inläggas. 



De skaplynnen jag hos Calicia nu anmärkt, 

 förändra sig ej sällan ytterligare på mångfalldigt 

 satt hos en och samma art efter delarnas ållder och 

 andra omständigheter, hvaraf kommer, att då Slåg- 

 tets arter åfven åro nog talrika, det ofta blifver 

 ganska svårt, både att säkert bestämma de former, 

 och forhållanden, som utgöra de verkelige känne- 

 tecken på hvarje art — att derifrån kunna urskilja 

 behöriga artförändringar och — > att med säkerhet 

 anföra andra Auctorers synonymer. Om derfore 

 någon bristfållighet i dessa afseenden skulle fram- 

 deles upptäckas, så hoppas jag, att hvarie sakkun- 

 nig inser de svårigheter mig mött, och med 6f- 

 verseende ursågtar de mojeliga misstag, hvilka, 

 grundade i sakens natur och i brist af fullstän- 

 diga observationer, det varit mig omöjligt, att med 

 båsta vilja och allt mitt bemödande, undvika. Då 

 Lafbålens sammansättning och fårg m. m. hos en 

 del arter år nog föränderlig, åfven som sjelfva 

 Lafhusens och Lafhusskaftens former i särskilda 

 perioder och på olika vextstållen mindre beständiga 

 och dessa partier allena således befunnits otillråc- 

 kdiga, att iemna bestämda skiljemårken for Ca li- 

 4; i i arter, har jag måst göra afseende på dessa de- 



