i6o 



teråt utvalde och noga åtskiljde från den gula 

 glimmern. De utvalda kornen refvos till fint pul- 

 ver med vatten och slammades, det slammade pulv- 

 r.et digererades med utspädd ättika, for att afskilja 

 den ånnu möjligtvis vidhängande kalken. 



Pulvret hade en hvit fårg, något dragande i 

 gult. Genom preliminära forsok hade jag funnit, 

 att Pargasitens beståndsdelar åro kiseljord, talk- 

 jord, kalkjord, lerjord och jernoxidul. 



Två gramm slamroadt och starkt torkadt pul- 

 ver lemnade efter glodgning 1,9634 gr., och för- 

 lorade således 0,0183 af sin vigt. De brändes en 

 timma med 6 gramm basisk kolsyrad kali i plati- 

 na degel. Den glödgade massan var sammanba- 

 kad, och visade en blåaktig fårg. 



a) Massan upplöstes i saltsyra och afdunsta- 

 des i platina skål till full torrhet. Efter återupp- 

 iosning i vatten med tillsats af saltsyra återstod 

 kiseljord, som tvättad och glödgad vågde 0,967 gr. 



b} Liquidum blandades med caustik ammo*- 

 niak och silades. Den alcaliska vätskan mattades 

 med saltsyra, utfålldes sedan med oxalsyrad am- 

 moniak och gaf oxalsyrad kalkjord, som efter brän- 

 ning lemnade 0,534 gr. kolsyrad kalkjord, hvilka 

 svara emot o,2ooy 36 gr. ren kalkjord. Då litet 

 kolsyrad ammoniak tillsattes och afdunstades, be« 

 fanns dess vigt icke det minsta tillökad. 



c) Den på filtrum stadnade massan af (b) 

 digererades ånnu fuktig med caustik kali. Lösnin- 

 gen silades, ofvermåttades med saltsyra och fäll- 

 des sedan med kolsyrad ammoniak. Den fällda 

 lerjorden togs på filtrum, tvättades och glödgades. 

 Den vägde 0,08111 gr., och forhoU sig for biås- 

 ror såsom ren lerjord. 



