i6i 



å) Den från lerjorden befriade massan af (c) 

 upplöstes i saltsyra, koktes med saltpetersyra och 

 neutraliserades med caustik ammoniak, till dess 

 att några fällda flockar jernoxid icke återupplostes. 

 Jernoxiden utfälldes sedan med bernstensyrad am- 

 moniak. Den \lLgde tvättad, torkad och glödgad 

 ~>o8865 gr. =: 0,0794 jernoxidul. 



e) Den från jernet befriade vätskan blanda- 

 des till den af (b) återstående, utur hvilken kalk- 

 orden hade blifvit utfålid. och koktes sedan med 

 n upplösning af kolsyradt kali. Den fällda jor- 

 en togs på filtrum, tvättades, torkades och glöd- 

 gades. Den vågde 0,5^5 gr. 



f) Då det år svårt, att fullkomligt skilja ler- 

 orden, når den år förenad med en stor mångd 

 alkjord genom digestion med caustik kali, borde 

 3g gissa att talkjorden torde ånnu innehålla någon 

 erjord. Den upplöstes derfore i concentrerad salt- 

 jrra, h varvid 0,068 gr. kiseljord blef olöst. 



g) Den silade solutionen blandades med en 

 tor mångd salmiak och fålldes sedan med en upp- 

 )sning af mattad kolsyrad ammoniak. Ändamålet 

 ar, att hålla talkjorden qvar i solutionen, dels 

 nder form af det trefaldiga saltet, .som hade pa 

 Etta sått tillfälle att bilda sig, dels i förening med 

 olsyran. En jord fålldes, som togs hastigt pä 



trum, tvättades, glödgades och vågde o,r^7'5 g'"- 

 or blåsror gaf denna jord med tUlsats af några 

 roppar af en solution af salpetersyrad kobaltoxyd 

 2n rena blå fårg, som utmärker ren lerjord. Af- 

 rager man således kiseljorden (f) samt lerjorden 

 g) från bitterjordens vigt, så återstår for denna 

 3795 gr. 



3 gr. slammadt och torkadt stenpulfver bran- 

 ;s starkt två timmar med sex gånger så mycket 

 K. F, J. Bandi, 1816. St. L 11. 



