stiga, så väl ifrån II. 10 f. m. till kl. i e. m. 

 som ock ifrån kl. 10 e. ra. till kl. 2 om mor- 

 gonen, men tvertom mer stiga, och mindre fal- 

 la, ifrån kl. 6 till kl. 10 om morgnar och aft- 

 nar, än på Öfriga tider af dygnet. Chiminello 

 uppgaf, att Barometern faller mot middagen och 

 midnatten, och Hemmer att den faller mera och 

 stiger mindre, mellan kl. 1 1 och half till 1 om 

 dagen och natten, än på andra tider. (jemf. Grens 

 Journal der Physik^ B. II, 1790 s. 218, följ.); 

 men Cassan, som på St. Lucie iakttog Barome- 

 terns periodiska svankningar, dem han uppgif- 

 ver vara oregelbundna, nekade ännu år 1791 dem 

 kunna vara märkbara i de tempererade zoner- 

 na (Gren, anf. st., B III, sid. 10g); likasom det 

 samma äfven 19 år sednare yrkades uti Baron 

 von Zachs Monatl. Correspond. för Mars 181 o, 

 sid. 2^5. Lachapelle öfvertygades af sina i Mon- 

 tauban anställda observationer, att Barometern 

 stiger kl. 7 f. m., faller kl. 2i e. m., stiger åter 

 kl. 10^- e. m., samt faller efter midnatten (Gil- 

 bkrts Annalen der Physik, B. II, sid. 3Ö2). Uti 

 Raimonds uppgifter synes vara någon inbördes 

 stridighet. Vid Pyreneerne fann han (åren 1802 

 och i8o3) Barometern om vintern falla ifrån kl. 

 9 f. och e. m. till kl. 3 e. och f. m., samt åter 

 stiga ifrån kl. 3 till 9, men om sommaren fal- 

 la ifrån kl. 8 f. och e. m. till kl. 4 e * ocn & m «» 

 och ifrån kl. 4 till 8 åter stiga, med 1 millime- 

 ters skillnad mellan högsta och lägsta qvicksilf- 

 verståndet (Gilberts Annal. B. XXXII, sid. 224)» 

 hvilket någorlunda öfverensstämmer med för- 

 hållandet uti varmare länder, särdeles om man 

 anser de nämda timtalen endast såsom unge- 

 färliga uppgifter i rund nummer ; hvaremot han 

 för Clermont-Ferrand angifver, att Barometern 



