56 



wolframsvafla kokades med en lösning af ho- 

 par. Då lösningen, hvarur wolframsvafla fäl- 

 les, håller hepar, så får man en ljusare fäll- 

 ning, som under tvättning tager en dragning i 

 rödt, likt wolframs vallans blandning med wol- 

 framsyra, men jag har ur denna aldrig kun- 

 nat erhålla några öfversvaflacle salter, då den 

 behandlades med saltbaser. 



Wolframs vallade salter smaka hepatiskt. 

 De lösliga äro gula, brandgula eller röda. De 

 neutrala salterna kunna upplösa wolframsvafla 

 i öfver skott och gifva då åt vätskan en mörk- 

 brun färg. Det samma vinnes genom mått- 

 lig tillsats af någon syra. De neutrala lösliga 

 wolframsvaflade salterna sönderdelas ganska 

 långsamt af luften och kunna vid lindrig vär- 

 me i öppen luft afdunstas till kristallisation. 

 Lösningens färg ljusnar efter hand, under det 

 att dels wolframsvafla, dels svafvel afsättes och 

 ett wolframsyradt samt ett svafvelsyradt salt 

 bildas. Då vätskan håller öfverskjutande basis, 

 går sönderdelningen ganska fort och intet fälles. 

 Af metalloxider sönderdelas dessa salter allde- 

 les likt de molybdensvaflade. 



JVolframsvafladt svafvelkalium. Neutralt 

 wolframsyradt kali sönderdelades med svafvel- 

 bundet väte och den brandgula lösningen af- 

 dunstades i lufttomt rum öfver pottaska. Yid 

 en viss concentrering ansköt saltet i fina gula 

 kristaller. Det upplöstes med tillhjelp af vär- 

 me i moderluten och öfverlemnades till frivil- 

 lig afdunstning i öppen luft, hvarvid erhöllos 

 platta 4 :s idiga prismer ined tvåsidig tillspets- 

 ning och af en blekröd färg. Detta salt inne- 

 håller intet kristall vatten. Det smälter utan att 

 sönderdelas, om luftens tillträdg hindras, smal- 



