57 



ta massan är mörkbrun och efter äfsvalning 

 brandgul. Det löses äter i vatten utan lem- 

 riiiiff. Detta salts concentrerade upplösning är 

 skönt brandgul. Det fälles af alkohol och an- 

 sattes, efter en stund, i små, fina, cinoberröda 

 prismer. Det är likväl till en ringa grad lös- 

 lig t i alkohol. 



Den precisa analysen af wolframs vadade 

 salter har en svårighet genom svaflans stora 

 löslighet i vatten. Jag har likväl funnit att, 

 om saltet sönderdelas med kungsvatten och di- 

 gereras dermed till dess att svaflan begynt 

 sönderdelas, så löser den sig icke mer, då den 

 på filtrum tvättas med vatten, förut blandadt 

 med litet fri syra. Om sedan den genomgång- 

 na vätskan blandas med svafvelsyra, afdunstas 

 och saltet glödgas, så fås basens qvantitet. Svaf- 

 lans erhålles genom röstning till wolframsyra 

 och beräkning från dennas vigt. På detta sätt 

 har jag anställt analyserna af några bland des- 

 sa salter och fått användbara approximationer. 

 Det här i fråga varande gaf på ioo d. salt, 

 torkadt i pulverform 58.5 d. wolframsyra, samt 

 44-3 d. svafvelsyradt kali. Neutralt wolfram- 

 svafladt kalium, KS 2 +2WS 3 , skall, efter beräk- 

 ning, frambringa 59.6 d. wolframsyra och 43-6 

 d. svafvelsyradt kali. Man ser att analysen 

 dermed öfverensstämmer och att det ringa de- 

 ficit i wolframsyran gjort ett motsvarande öf- 

 verskott i kalisaltet. 



Detta salt frambringar tvenne dubbelsalter 

 af en serdeles intressant beskaffenhet, eme- 

 dan de ådagalägga att svafvelsalter och syre- 

 salter kunna med hvarandra chemiskt förenas. 



TVoljramsvafladt sv af vel kalium med sålpé* 

 tersjradt kali. Vid ett af mina försök att sön- 



