GCy 



lika delar svafvel, sa flyter den till en blyfär- 

 gad, strålig massa, Ii vilken, i destillationskärl 

 upphettad till glödning, afger svafvel och lem- 

 nar en halfsmält, porös massa af måttlig me- 

 tallglans, som är svafveltellur." Det är mig 

 icke bekant, att någon sedan undersökt denna 

 svafvelmetalls förhållanden. 



Tellurium kan i alla proportioner samman- 

 smältas med svafvel, som deraf först färgar 

 sig rödt eller brandgult. Då metallens mängd 

 ökes, blir det rödt i genomseende i tunn kant 

 och svart i reflecteradt ljus ; med ännu mer 

 bin det ogenomskinligt och blygrått. På torra 

 vägen kan ingen förening i bestämdt förhållan- 

 de fås emellan dessa tvenne kroppar, och en 

 sådan kan endast frambringas, då telluroxid 

 sönderdelas, på våta vägen, med svafvelbun- 

 den vätgas. Den erhålles lika väl då tellur- 

 oxiden är basis, som då den är syra. I förra 

 fallet afsätter den sig såsom en flockig, brun, 

 genomskinande fällning, som snart mörknar 

 och blir i det närmaste svart. I samma form 

 fås den också då tellursvaflade salter fällas med 

 en syra. Lemnas åter lösningen af ett tellur- 

 svafladt salt i beröring med luften, så öfver- 

 kläder den sin yta med en blygrå, metallglän- 

 sande , icke det minsta kristallinisk lamell , 

 som beständigt tilltager i tjocklek, till dess att 

 slutligen all svafveltellur är afskiljd. Den på 

 detta sätt erhållna svafveltelluren har följande 

 egenskaper: Under polerstålet tager den ett 

 glänsande blygrått strek. Vid lindrig hetta 

 smälter den, kokar och pöser, men kan ej fås i 

 en sammanhängande biåsfri massa. Den smäl- 

 ta svafveltelluren är mörkgrå, något metallisk 

 till utseende, skör och lätt att pulvrisera. Den 



