90 



upplyftes och afskiljes med knifskaflet från ner- 

 vus pterygopalatinus och sphaenopalatiiius, rued 

 hvilka den genom en ganska lös slemväfnad är 

 förenad, sedan afskäres den straxt före ingån- 

 gen i öfverkäken och straxt vid sin utgång ur 

 kilbenet. När det afskurna stycket undanlyf- 

 tes kommer man att se hela ganglie-bildningen 

 der den nu i full dager ligger inpå periostium. 



Af de beskrifne gangliernes läge, förenin- 

 gar och utbredning, kan ingen misstaga sig om , 

 eller betvifla, att de icke äro analoge med Gan- 

 glion sphosnopalatinum hos menniskan. Hos häs- 

 ten har denna bildning ernått en vida större sjelf- 

 ständighet och starkare utveckling, så att den 

 nästan kan anses som ett litet system för sig; 

 hos vårt släkte deremot är den liksom hela s:a 

 grenen af 5:te nervparet, jemförelsevis att an- 

 se, som en ganska ofullkomlig efterbild, och 

 med skäl anses ganglion sphaenopalatinum här 

 uppkomma till följe af den djupa Vidii nervs 

 förening med käknerven, eller med andra ord 

 genom Sj^mpathetiska nervens förening med 

 densamma. Hos hästen saknas den djupa ner- 

 vus Vidianus. Den nervus Vidianus , vi hos det- 

 ta djur finna och hvilken vi flere gånger i vår be- 

 skrifning vidrört, har det laterala nervsystemets 

 färg och textur. 



Den går alldeles odelad bakåt igenom den 

 korta canalis Vidianus och under gången genom 

 denna canal afger den flere fina, enkla och 

 rakt utgående grenar, som genomtränga benet 

 och utbreda sig i svalget. Den följer, sedan 

 canalen slutat, en sulcus på sidan af kilbens- 

 kroppens svalgyta, går sedan inåt cranium, för 

 att träffa ansigtsnervens knä i Fallopii canal. 

 Straxt utanför pars petrosa möter den nervus 



