"9 



tal. — Men man jemföre endast Vetenskaper- 

 nas Historia; man påmihrre sig de Revolutio- 

 ner i Nomenclaturen , h vilka, utom Linnés i Na- 

 turalhistoriens , man äfven funnit sig nödsakad 

 företaga i Ghemiens , Pharmacologiens, o. s. v. 



i. Nom en c lat ur. 



Det första som vid granskningen af den nu 

 varande Nomenclaturen möter, är behofvet af 

 en vetenskaplig , zoologisk benämning för i frå- 

 ga varande föremål, i stället för den vulgaira af 

 Trilobiter. 



Jag skall dervid först anföra, h vårföre jag 

 ej eller anser det af Waht.enberg begagnade 

 namnet Entomostracites kunna fullkomligen 

 upptagas i det förras ställe, ehuruväl uämde 

 benämning i sig sjelf visserligen icke är oriktig, 

 såsom tydligen utmärkande ett till sten förvand- 

 ladt föremål af Entomostracas ordning. 



För det första är det likväl just denna 

 dess alltför stora omfattning, som hindrar att 

 dermed särskilt beteckna endast och allenast 

 nu i fråga varande föremål. Ty hvilket annat 

 petrificeradt Entomostracon som helst skall na- 

 turligtvis likaledes kallas Entomostracit, och så- 

 dana Entomostraci ter — som icke är o Trilobiter — 

 finnas ock verkligen; t. ex. de petrificerade ar- 

 terna af Limulus och af Cjpris *). På samma 

 sätt som dessa utmärkas med sina särskilta be- 

 nämningar, Limuliter och Cypriditer, tarfvas 

 äfven ett särskilt namn för denna egna famiJj 

 bland fornverldens Crustaceer, som är så högst 

 afvikande från alla de nu existerande. 



®) T. ex. Cypvis faba. 



