i3o 



Det oaktadt har det ännu ej lyckats någon 

 författare att bestämma detta med så evi- 

 dent visshet, att meningarne härom ej äro de- 

 lade. 



Vi böra likväl ej misströsta att en gång 

 kunna vinna en säkrare kunskap i detta afseen- 

 de, och torde ej utan skäl kunna fägna oss åt 

 de framsteg som redan äro gjorda, och hvilka 

 tydligast inses vid en återblick på fordna be- 

 mödanden , och på de svårigheter och de miss- 

 tag, som varit att öf ver vinna. 



Såsom redan är nämdt, fastade man sig i 

 äldre tid förnämligast vid de ymnigast förekom- 

 mande lösa caudal-sköldarna, dem man ansåg 

 för hela skalen af någon mussla, utmärkt genom 

 sin tredelta yta, och det var i denna mening 

 som man kallade dem Conchce 1. Cochlece tri- 

 loboej Trilobiter j, Trinucleij o. s. v.; allt be- 

 nämningar syftande på dessa förmenta Conchy- 

 lier; — ett misstag, som för den tiden må sy- 

 nas mera förlåtligt, helst vissa petrificerade muss- 

 lor af Anomiae — slägtet, t. ex. Spinfer Sow. , 

 verkligen visa en så upphöjd köl midt på ska- 

 let, att hos dem en nästan tredelad yta upp- 

 står. 



Med vunnen kunskap om hela djurets form 

 bestämde Linné , såsom redan är anfördt, att 

 dessa petrifikater varit insekter, och närmast 

 slägtet Monoculus. — Men huru långt man vi- 

 dare genom hypotheser kunnat aflägsna sig från 

 verkliga förhållandet, och huru långt man kun- 

 nat gå, att, efter förutfattade meningar, se och 

 afrita helt annat än hvad i naturen finnes, det- 

 ta har bland andra Modéfr haft det missödet 

 att visa, i sin af handling om några hithörande 



