i35 



Men huru dessa fötter eller organer på undra 

 sidan af Palaeadernas kropp än må hafva varit 

 beskaffade, så synes det mig åtminstone högst 

 sannolikt, ja nästan otvifvelaktigt, att de varit 

 af en särdeles mjuk och fin sammansättning, 

 såsom det är fallet med de motsvarande orga- 

 ner hos Monoculi i allmänhet. Deraf phenome- 

 net att bland de petrificerade Palaeaderna aldrig 

 finnes minsta spår af dem; och jag hemställer 

 till naturforskares bed ömmande, huruvida mot- 

 svarande organer hos våra vanliga mindre Mo- 

 noculi, äfven om dessa vore större, väl sanno- 

 likt skulle kunna bibehållas, om dessa djur på 

 samma sätt petrificerades. 



Det finnes likväl ännu ett starkare skäl, 

 som nästan synes bevisa, att dessa organer hos 

 Palaeaderna varit ännu mjukare, ännu ömtåliga- 

 re, än hos åtskilliga af dem; — och detta är 

 just de flesta Palaeadernas egenskap , att sam- 

 manrulla sig klotformigt; obestridligen för att 

 deri genom vid minsta fara kunna skydda hela 

 sin mjuka ömtåliga och eljest värnlösa undra 

 sida , samt de der befintliga organer. — För de 

 med något fastare organer försedde Monoculi är 

 det nog att de sammandraga dem; — de andras 

 kropp dereinot indrages och inneslutes mellan 

 de tvenne mussleformiga skal, som utgöra be- 

 täckningen. — Med den fullkomliga samman- 

 rullning, som åtminstone Calymene och Asa- 

 phus visa, var äfven dessa djurs hela undra si- 

 da alldeles skyddad; den må hafva varit huru 

 ömtålig som helst. 



Hvad Antennerna hos Palaeaderna beträffar, 

 så har man äfven längesedan anmärkt, att man 

 aldrig hos något af dessa Petrifikater märkt min- 

 sta spår af dessa eljest för Insekterna och Gru- 



