r3() 



hufvuclskölden ej sträcker sig öfver sjelfva ryg- 

 gens leder, h varemot så väl dessa som sidorna 

 äro betäckta af egna ryggskal *\ 



Måhända skulle man ock våga antaga, att 

 just livad som åtgått till denna vidsträcktare 

 och fullkomligare skalbildning på djurets ofra 

 sida, liksom förorsakat det minus af fasthet, som 

 synes hafva utmärkt dess undra sida, och hvil- 

 ken derföre af naturen blifvit afhjelpt, genom 

 dessa djurs förmåga att hoprulla sig. 



Först efter denna granskning af det utmärk- 

 tare i Palasadernas organisation, och denna ut- 

 förliga, måhända allt för vidlyftiga, analys af 

 föregående Författares meningar om Palaeadernas 

 plats i systemet, kan jag våga att äfven yttra 

 några ord om min åsigt af detta ämne. 



*) Den likhet, som finnes mellan Palaeaderna och vis- 

 sa Monoculi, eller egentligen med Limulus, har äfven 

 gifvit anledning till den förmodan, att möjligtvis des- 

 sa Palaeader endast vore arter af Limuli slägte, och 

 således borde kallas Limuliter. Man skulle då nem- 

 ligen förutsätta, att det olika antalet af segmenter 

 på Palseadernas truncus, hos några arter blefve så 

 ringa, alt de liksom försvunne, och att endast huf- 

 vudet och caudalskölden återstode, såsom hos Limu- 

 lus. Denna åsigt synes mig likväl ej alldeles enlig 

 med det analoga förhållandet bland andra Crusta- 

 ce'er, inom hvilkas familj vetterligen intet genus fö- 

 rekommer, som innefattar så olika arter , att några 

 endast bestå af 2 hufvud-partier , utan mellanseg- 

 menter, och andra deremot af en i segmenter delad 

 kropp. — Äfven de petrifikater vi äga af Limulus, 

 eller de verkliga Limuliterna, öfverensslämma så no- 

 ga med våra vanliga Limuli-arter, och visa så all- 

 deles ingen närmare öfvergäng till någon Palaead- 

 form, att de tvertom tjena till ett ytterligare bevis 

 på bestämdheten af den form som utmärker slägtet 

 Limulus; — samt utvisa att denna form redan bland 

 foinverldens alster var lika bestämd. 



