i5'5 



och måttlig blåst, kan man vara försäkrad atl 

 sakna några foglar. Om våren ankomma de ock 

 nästan alltid efter nordanbiås t. Kanske torde 

 denna regel tåla ett och annat undantag i anse- 

 ende på några af de foglar, som höra till Va- 

 darne (Grallipides) och flyga dåligt, t. ex. Gräs- 

 skäran (Gallinula Crex) : Rördrummen (Ardea 

 stellaris): m. fl., men den gäller likväl i all- 

 mänhet och kan icke vara annorlunda , då man 

 betraktar skälet härtill, som otvifvelaktigt är det, 

 att foglen mindre blottställes för den obehagli- 

 ga väderleken och har. lättare att flyga, då fjä- 

 drarna, af luftens starkare tryckning, ligga mer 

 tätt intill kroppen. 



Den tid Flyttfoglarna använda på sina re- 

 sor , är icke alltid lämpad efter vägens längd. 

 Ankomsten om våren synes alltid förenad med 

 en större brådska. De foglar, som tillbringa 

 sommaren i den högre norden, påskynda alltid 

 flyttningen om våren med synbar hastighet och 

 uppehålla sig aldrig under vårflyttningen län- 

 gre tid, än som fordras för att hvila och stil- 

 la hungren. Helt olika är förhållandet vid åter- 

 flyttningen om hösten. Många arter, särdeles 

 bland Snäpporna (Vadatores), synas hafva fle- 

 re stationer, der de om hösten uppehålla sig 

 längre tid. Skälet härtill anser jag vara att 

 dessa foglar finna ymnigare föda kring sjö- och 

 hafsstränderna, än på kläckningsorten, och dess- 

 utom behöfva en längre hvila och föranlålas gö- 

 ra kortare färder, emedan ungarna behöfva sam- 

 la styrka, för att kunna följa de äldre. Några 

 arter, ehuru de icke uppehålla sig under flytt- 

 ningen längre tid än den som fordras att hvi- 

 la och att stilla hungren, tåga efterhand och 

 småningom. Skär-Gåsen (Anas Segetum) sy- 



