icke detta år livad vi kalle ihstincteli, en egen- 

 skap bos djuret, som vi ieke kunna förklara. 

 Kanske är det från denna egenskap vi börc häm- 

 ta förnämsta skälet till det förunderliga uti fög- 

 larnas vandringar. Väderlekens obehagligheter 

 oeh brist på föda kan ieke vara enda orsaken 

 till foglarnas öfvergifvande af sina hemorter; ty 

 da skulle onekligen flere begifva sig bort, vid 

 en inbrytande strängare väderlek. Afhelasläg- 

 tet Sylvia,, utom Gärdsmygen Sylv. troglodytes, 

 som här är sällsynt, äga vi icke mer än en 

 enda art, Kurigsfogeln (Sylv. Regulus), som jag 

 sett öfvervintra i Södermanland, och denna är 

 icke blott den minsta af sitt slägte, utan äfven 

 den minsta bland alla svenska foglar. Det tyc- 

 kes att en så späd varelse, skulle mindre kun- 

 na motstå kölden, än t. ex. den groflemmade 

 Kråkan, som aldrig träffas på Laudsbygden un- 

 der den strängaste vintren. Hemplingén (Fring. 

 cannabina) som flyttar vid löffallet i början af 

 October, har alldeles lika lefnadssätt, och lefver 

 af lika beskaffad föda, som den spädare Gråsi- 

 skan (Fr. linaria) hvilken endast träffas här 

 under vintren. Detta må vara nog för att be- 

 visa att icke kölden eller värman förmår fogeln 

 att flytta. I afseende på Öfverflöd eller brist på 

 föda må följande anföras. Hela slägtet Musci- 

 capa lefver, som bekant är, endast af Insecter. 

 Svarta och hvita Flugsnapparen ftyttar i bör- 

 jan af Augusti, tiden för de flesta Insecterna af 

 Dipter-ordningen , hvilka jag funnit utgöra den- 

 na fogels förnämsta föda. Gråa Flugsnapparen 

 åter qvarstannar till medlet af September och 

 ofta längre. Augusti månad är ej sällan varma- 

 re än Juli. Likväl får den förstnämde af des- 

 sa foglar icke det infallet att stanna q var, sedan 



