I 76 



till färgen ljust grågul, samt något lösare, än 

 de andra. Dessa Serpentiner hafva Professorer-* 

 ne Berzelius och Walmstedt ynnestfullt med- 

 delat mig. 



Alla dessa analyser äro verkställda efter 

 följande method. 



För att bestämma halten af flygtiga ämnen, 

 glödgades groft pulver af mineralet, i en för 

 lampa utblåst retort, och vattnet upptogs i ett 

 förlag fyldt med chlorcalcium,, som nyss för- 

 ut blifvit smält. Under glödgningen kändes en 

 mer eller mindre stark vidbränd lukt. Hvad 

 retorten hade förlorat mera, än förlaget vunnit, 

 var bortgången kolsyra och förbrändt bitumen, 

 hvilket sednare ej kunde väga betydligt. 



För att bestämma qvantiteten af de andra 

 beståndsdelarne, upplöstes en vägd portion oglöd- 

 gadt stenpulver i kokande saltsyra, h vartill mot 

 slutet sattes litet salpetersyra för att fullt oxi- 

 dera jernet; eller brändes förut glödgadt sten- 

 pulver med tre gånger sin vigt kolsyradt kali, 

 h varefter den halfsmälta massan upplöstes i salt- 

 syra. Kiseljorden afskiljdes på vanligt sätt. Till 

 den från kiseljord befriade vätskan sattes caustik 

 ammoniak, eller om vätskan höll mycket ler- 

 jord, ammoniak-bicarbonat, i litet öfverskott. 

 Den erhållna fällningen upptogs på filtrum, tvät- 

 tades , glödgades och vägdes. Den upplöstes der- 

 efter i saltsyra och fälldes med caustikt kali, i 

 stort öfverskott, om den höll lerjord. Det då 

 af kalit olösta tvättades, glödgades och vägdes. 

 Hvad detta vägde mindre, än vid förra vägnin- 

 gen var lerjord. 



Höll denna fällning, eller den med ammo- 

 niak erhållna ej lerhaltiga, fällningen, ceroxid, 

 så upplöstes den i saltsyra och i lösningen in- 



