3o[ 



vnndla den öfriga delen, som ännu icke af kali- 

 um hunnit åtkommas. För att derföre lyckas 

 fullkomligt med reductions-försöket, måsteman 

 använda en vattenfri cerchlorur, hvilken erhålles 

 säkrast på följande sätt: uti ett glas -rör af 8-10 

 tums längd och 2-3 liniers öppning inlägges ett 

 tunt lager af svafvelcer, på det sätt, att ^del af 

 rörets längd, vid h vardera ändan, deraf icke inne- 

 håller något. Den ena ändan af röret sättes i 

 förening med en apparat, hvarifrån chior utveck- 

 las, och ifrån rörets andra ända går ett afled- 

 ningsrör, som leder till ett kärl med kalkhy- 

 drat, för att absorbera den chlorgas, som under 

 försöket annars skulle sprida sig i rummet. Se- 

 dan all atmospherisk luft är utjagad ifrån appa- 

 raten och blott ren chlorgas (som inledes genom 

 ett rör fyldt med chlorcalcium, för att befrias 

 från fuktighet) fyller röret, så upphettas svaf- 

 velceren medelsten sprit-lampa. Svafvelceren de- 

 componeras dervid i chlorgasen vid en föga hög 

 temperatur, kommer i glödgning och fortfar sedan 

 att förglimma utan biträde af någon yttre värme, 

 i fall den inlagda portionen svafvelcer ej är allt för 

 stor, under det att chlor-cerium bildas jemte 

 chlorsvafvel , som till det mesta bortgår med den 

 genomströmmande chlorgasen. Sedan decompo- 

 sitionen är slutad, utdrifves det q var varande 

 chlorsvaflet, genom rörets uppvärmning med en 

 sprit-lampa, från cerchloruren, som efter afsval- 

 ningen derutaf har absorberat en ej obetydlig 

 portion. Cer-chloruren erhålles nu i form af en 

 hvit, porös och sammanhängande massa, som, 

 då den upphettas till nära rödglödgning, smälter 

 alldeles såsom mangan-chloruren. Var icke all 

 atmospherisk luft borta då decompositioncn sked- 

 de, så har man erhållit ett basiskt salt, eller 



