3o6 



du pulver ar svafvel-cer, som äfven erhålles, 

 om en del ceroxid blandas med 3 delar hepar 

 och glödgas -| timma uti täckt kärl. Den svafvelcer, 

 som fås på detta sätt, har ej samma yttre utse- 

 ende söm den först omnämda. Den utgöres af 

 små gulgröna , stundom nästan guldgula, glänsan- 

 de, fjäll-lika kristaller, som under mikroskopet 

 visa sig genomskinande. Detta gula pulver, som. 

 något liknar musiv-guld, är, liksom detta, fett 

 för känseln, och kan på samma sätt utstrykas 

 på huden och andra kroppar, som deraf få ett 

 glänsande öfverdrag. Om man, i stället för cer- 

 oxid, tager den intorkade cerchloruren, som än- 

 nu håller vatten (del basiska saltet sönderdelas 

 ej fullkomligt om detta användes) , och decom- 

 ponerar med hepar, så erhålles på samma sätt 

 ett fjäll-likt kristalliniskt pulver, som,uppslam- 

 madt i vatten, har ett smutsigt gröngult utseen- 

 de, men, då det sjunkit tillsammans eller är tor- 

 kadt, får en smuts-röd färg. Den på ena eller 

 andra sättet erhållna svafvelceren , synes vara 

 alVlika sammansättning och är fullkomligt lika 

 till sina egenskaper. Svafvelceren kan förvaras 

 utan att undergå någon förändring i luften ; äf- 

 ven i vatten blir den oförändrad. Af syror, till 

 och med de svagaste, angripes den i ögonblic- 

 ket under utveckling af svafvelbunden vätgas. 

 Ett ceroxidulsalt bildas dervid och svallet inne- 

 hålles jemt till den qvantitetisulphuretum, som 

 fordras, för att, då metallen oxideras på vattnets 

 bekostnad, med den friblefna vätgasen, bilda svaf- 

 velbundet väte. Då svafvelcer, erhållen genom 

 smältning med hepar, upplöses i en syra, blif- 

 ver alltid en liten portion svafvel q var efter upp- 

 lösningen, som dock ej går till mera än i å i proc. 

 af den använda svafvelmetalléns vigt , men Jivil- 



