3i4 



i flerfaldiga groteska figurer och pelarformer. 

 På mindre scal träffas dylika kalkbergets öfver- 

 lefvor på Lilla Carlsons Nordvästra udde. — Biand 

 grottor är i synnerhet märkvärdig den underjor- 

 diska ledning, som en bäck tagit från Lumme- 

 lunds träsk, h vilken, der den frambryter ur kalk- 

 berget vid Öfversteqvarn , drifver flera vatten- 

 hjul. 



Dalar och fördjupningar äro sällsynta, alltid 

 låga och långsluttande. På norra delen af landet, 

 emellan tvenne inskjutande hafsvikar, Capells- 

 hamn och Slitö hamn, löper en dal förbi Lä- 

 derbro kyrka , paralell med det sund , som skil- 

 jer Fårön från Gottland. Med högre vattenyta 

 skulle således ännu en o tillskapas af Fleringe, 

 Bunge, Ruthe ocd Hel vigs socknar. Den yttersta 

 södra udden är också med en liten dal, hvars 

 botten ligger föga öfver hafsytan, vid Sundre 

 kyrka skilj d från det öfriga. Myror och små vat- 

 tensamlingar, eller så kallade Träsk, hvaraf fin- 

 nes ett stort antal, äro blott grunda insänknin- 

 gar i kalkstensmassan, sällan två till tre famnar 

 djupa, med botten af en fin , med vatten genom- 

 dränkt och blöt sand. Myrornas antal är än 

 större än Träskens , och öf verträffa dem stundom 

 till vidd och storlek. Deras botten är en Dy- 

 jord, som kan uttorkas och blifva odlingsbar. 

 Onekligen hafva alla dessa Myror fordom varit 

 små sjöar eller Träsk,, som småningom blifvit 

 igen vallade : de nu varande träsken äro blott 

 lemningar af större vattensamlingar, som fordom 

 upptagit hela den Myr hvaraf de nu omgifvas. 



Kaikhällarnes betäckning af lösa jordlager 

 är i allmänhet icke djup, stundom ganska svag, 

 så att en stor del af södra halfön visar nästan 

 bara hällar, likt den så kallade Al våren på Öland? 



