3a5 



ver Gottlancls södra udde, upplyser med ett ögon- 

 kast bättre än all beskrifniug , lagernas läge ocb 

 ungefärliga gräiisor. 



Sandstenens färg är ljusgrå ocli stundom 

 h vitgrå. Den är sammansatt af fin sand, livars 

 korn äro hoplastade med en gråaktig, kalkblan- 

 dad Lera. Den hörcr till de lösare slagen , som 

 med lätthet brytes och hugges. Små Glimmer- 

 fjäll upptäckas så väl spridda i stenen, som på 

 lagerytan. Den ligger i medelmåttigt tjocka hvarf , 

 h vilkas mäktighet tilltager med djupet, ända till 

 en och två fot, och afdelas med fina aflösningar 

 eller ritsor, vertikalt i motsatta riktningar. De 

 öfversta hvarfven omväxla med blågrå Lermer- 

 gel och kalksten, den sednare tillhörande det 

 öfverliggande Oolithlagret. Leran eller lermer- 

 geln, är alldeles identisk med Sandstenens glu- 

 ten och saknar ej eller fina Glimmerfjäll, men 

 är utan petrificater , hvilka stundom förekomma 

 i de öfra Sandstenshvarfven. De hvarf, som 

 ligga Oolithlagret närmast, öfvergå till kalkartad 

 sandsten, hvari stundom Oolithkulor finnas in- 

 sänkta ; hvaraf följer , att Oolithkalken och Sand- 

 stenen tillhöra en och samma formation, som 

 ytterligare bestyrkes af flera likartade Petrifica- 

 cater. Sandsten uppbrytes på flera ställen vid 

 Bursviken, der äfven en lång sträcka af gam- 

 la öfvergifna brott finnes vid Botarfve. Nu upp- 

 tages den ur nyare brott, fmil från de förra, 

 på sydvestra udden af Burs viken, hvarest lag- 

 ret icke uppstiger mer än 10-12 fot öfver hafs- 

 ytan. Lika låg ligger sandstenen på Hoburgens 

 fot , der likväl ingen brytning skett. Den an- 

 vändes till slipstenar och flera byggnadsbehof; 

 är för dess löshet ganska tjenlig till architecto- 

 niska prydnader, men attaherar mycken fuktig- 



