228 



I Oolithen och dess sandhaltiga och mergelar- 

 de kalklager blifva petrificater mycket mera all- 

 männa. En del äro gemensamma med dem i 

 Sandsten, såsom de nyssnämde Terebratuliter , 

 stenkärnor af Turritella, samma art Tellinit 

 som i Sandstenen, och stundom Mytilus retro- 

 ilexus; andra finnes der icke, såsom små Tur* 

 btnolier och Encrznit stumpar, en Mytilit och 

 i synnerhet det egna problematiska föremål, som 

 ~Wahle:yeePl& kallar Phacites oolithus Gottlandi- 

 cus och som alldeles icke bör förblandas med 

 sjelfva Oolithen. Dessa lig-ga här och der spridda 

 i Oolithen, (^sällan i sandsten) äro plattrunda, 

 litet convexa, med en nafvellik intrycknin? på 

 begge sidor i medelpunkten. I tvärbrott visa 

 de ingen concentrisk skälighet, såsom Oolith 

 och Pisolith kornen, hvilka dessutom äro sphae- 

 riska, utan bestå alltid af kalkspat såsom en kär- 

 ne, omgdfven af ett tunt skal; omständigheter, 

 som alla antyda ett organiskt upphof. l6 ) 



Ltom de nu antvdda arter af Skaldjur, 

 finner man bland Gottländska fossilier i Kongd. 

 Bergs Collegii Samlin? en liteu Belemnit och Pla- 

 giostoma gigantea, ligg-ande uti en stenart, som 

 fullkomligt liknar de sandar tade kalklagerna i 

 skillnaden emellan kalk och sandsten i Burs- 

 vikstrakten. Så väl i denna, som i en Mineral- 

 samling på Calmar Gvmnasium, finnes lösa exem- 

 plar af Gryphoea arcuata, äfvensom särskilt a lock 

 till denna mussla från Gottland, men utan när- 

 mare uppgift af stället. Exemplaret i Calmar, 

 som är bredare och större än vanligt, synes va- 

 ra Gryphsea arcuata Q gigas. En verteber af 



i« Jemf. Tab. VII. G.3. 10. a. b. i naturliv storlek, c, 

 förstorad och vertikalt senomskuren i medelpunkten. 



