334 



Här visar sig den största och mest afgöran- 

 de skiljaktighet, så väl i anseende till indi vider- 

 nes öfvervägande mängd i Gottlands kalksten, 

 som till arternas olikhet. Encrinit-kalkstenens 

 petrificater uppgå till ett antal af minst ^5 bestäm- 

 da arter, men Öfvergångs-kalkstenen hyser blott 

 5o, h varibland endast i4-i5 arter äro gemen- 

 samma. Antalet af Genera är hos den förra 19, 

 hos den sednare 16, hvaraf 10 äro gemensam- 

 ma. Inom vissa familjer är olikheten än större: 

 bland Palaeaderna, hvilka anses vara ett af de 

 älsta djurslägten, har Encrinit kalksten ej mer än 

 4 arter , men Öfvergångskalkstenen ej mindre än 

 19, och hvad som är märkligt, ej mera än ett en- 

 da gemensamt species. (Tlatym. Blumenb.) Bland 

 Terebratuliterna hyser Gottland minst 20 arter 

 (utom några obestämda); i Öfvergångskalken endast 

 9— 1 o, h varibland endast 7 gemensamma. Af Ortho- 

 ceratiter förekommer på Gottland fem arter, i öfver- 

 gångskalken två, men knappt en gemensam. Bland 

 Gorallerna, som på Gottland utgöra största an- 

 talet, finnes ej mindre än28~arter, hvaraf blott 

 tre förekomma i Öfvergångskalksten och desse 

 ganska sparsamt, blott i de öfversta hvarfven. 

 Det sednare förhållandet iakttaga äf ven Encrini- 

 terna, hvaraf dessutom intet spår af någon Kro- 

 na är funnen utom Gottland. Petrificaternas 

 mångfald derstädes bevisar, att den organiska na- 

 turen vid dess danings-period > varit långt mera 

 utvecklad än under de öfriga Öfvergångsbildnin- 

 garnas uppkomst. Olikheten hos hegge Formatio- 

 nerna är således äfven i anseende till Petrifica- 

 terna väl uttryckt, och huru skulle väl tvenne 

 sådane depositioner, som till exempel Gottland 

 och Öland , belägna i samma hafsbassin , på en- 

 dast sju mils afstånd och högst 5o famnars djup 



