355 



nas bland de betydligaste på sin tid; alla dessa 

 med ospard kostnad och omtanka från olika 

 verldsdelar inhämtade samlingar, bildade här 

 det största Museum ännu någon privat Svensk 

 man ägt, och som erbjöd ett outtömligt förråd 

 till sysselsättning, äfven för den mest kraftful- 

 la och odelade verksamhet. Men vid betraktan- 

 de häraf, undgick det icke Frih. Paykulls 

 uppmärksamhet, att han redan tillrygga lagt den 

 del af mannaåldern, hvars fulla kraft erfordra- 

 des för ett ändamålsenligt begagnande af dessa 

 skatter, och för att tillika kunna med jemna 

 steg följa Naturvetenskapens fortskyndande gång. 

 Förutseende att den annalkande ålderdomen 

 skulle förr eller sednare neka honom den egna 

 dagliga tillsyn, som dessa samlingars bestånd 

 oumgängligt fordrade, var han i tid betänkt på 

 att för en framtid trygga deras existence, på 

 ett sätt bäst svarande mot deras värde, och 

 hvarigenom de säkrast måtte komma att gagna 

 vetenskapen. För god Svensk, för att lyssna 

 till de förmåner, som mot deras afträdande er- 

 bjödos honom från utlänsk ort, och inseende, 

 att, med de rika samlingar som Universiteten 

 redan äga, behofvet af sådana var störst i sjelf- 

 va hufvudstaden, såsom den punkt hvarifrån de 

 praktiska kunskaperna i synnerhet utspridas , och 

 dit resultaten af vunnen erfarenhet åter samlas ,— 

 beslöt Frih. Paykull, att till Staten öfverlem- 

 na sina samlingar, såsom början till ett Svenskt 

 Riks-Museum. Sedan Konungen härtill lemnat 

 sitt nådiga bifall, och vården af detta Museum 

 blifvit anförtrodd åt Kongl. Vet. Academien, af- 

 hämtades dessa samlingar i Junii 1820, och Frih. 

 Paykull dröjde ej länge, att sjelf åter se dera 

 i K. Vet. Academiens hus, der de blifvit 



