3i 



tfdunstades dermed till torrhet. Den torra salt- 

 massan, behandlad med kokande vatten, gaf en 

 solution, som reagerade starkt för alkali, och 

 lemnade kolsyrad talk jord olöst, som torrkad 

 och glödgad lemnade 0,120 caustik talkjord. 



e) Vätskan i (b) efter jordsalternas utfall- 

 ning med ammoniak, afsatte efter några timars 

 förlopp en hvit fällning, som med tilsats af kol- 

 6 yrad ammqniak något ökades. Fällningen upp- 

 lii;mcad och glödgad i platina degel befanns vara 

 kalkjord, hviiken genom bränningen icke blifvit 

 fullkomligt kaustik , hvarföre den behandlades med 

 kolsyrad ammoniak i flere omgångar, till dess att 

 den icke mer ökades i vigt. Den var då fullkomligt 

 kolsyrad och vägde 0,074 som svarar mot 0,042 

 ren kolkjord. 



y) Det återstående af vätskan afdunstades 

 till torrhet, och den torra massan upphettades; 

 i platina -degel till lindrig glödgning, till dess 

 att all salmiak var afdrifven. Det som återstod 

 var ea gråhvit saltmassa, som väl utkokad med 

 vatten, lemnade talkjord olöst, hviiken åter upp- 

 löst i saltsyra, utfälld och bränd lemnade 0,029 

 talkjord. 



g) Vattnet, hvaruti den brända massan blif- 

 vit kokad, afdunstades långsamt till torrhet , hvar- 

 vid ett salt i cubiska kristaller afsattes. Det hade 

 en ren saltsmak och fugtades icke i luften; upp-« 

 heLtadt i silfver - degel öfver vattnets kokpunkt, 

 decrepiterade det och aflemnade vatten, h varef- 

 ter det vägde 0,081. Det var således saltsyradt 

 Hatron, som svarar mot rent natron o,o432 gr. 



Stenens hällt af vatten och andra flygtiga 

 ämnen sökte jag bestämma på följande sätt : 0,488 

 gram stenpulver genomglödgades i öppen degel, 

 hvarvid det förlorade i vigt 0,172 gram JO^^ 



