6, 



liåller hon sig på sidan, samt söker lillfjiDe, att 

 jued sitt vida gap och taiiderue fatta det fljende 

 djuret i ljumsken. Lyckas det då, att med dess 

 skarpa tänder ulrycka heia stycket af huden, så 

 falla snart tarmarne ut, djuret stortår och Llir 

 ett rof för sin fiende. Om Loskaps-kreatnret icke 

 låter skråma sig och jaga sig pä flygten, vägar 

 ingen Hyasna lätteligen angripa det, Pä nägre 

 ställen i Kolonien äro hornboskapen mera vane 

 vid Hycener, sätta sig till motvärn och framvisa 

 sine horn, då Hyaenan, som är mycket försiglig 

 Och tillika illistig, nödgas draga sig nndan. 



Resande, som färdas inåt Kolonien, och all- 

 tid för landets magra bete samt brist på vatteii, 

 nödgas för sine åkdon nyttja Oxar, i stället för 

 Hästar , och hvila om nätterne under öppen him- 

 mel; hafva ofta att befara påhälsning utaf Plyae- 

 lierne. De nödgas derföre omkring sitt nattläger 

 dels upptända eldar, fÖr att afhålla på afstånd 

 Layon , Hysener och andre Rofdjur , dels fastbin- 

 da sine dragoxar vid vagnshjulen. Under min 

 resa i det inre af landet, hände mig en gång den 

 dyrkan, att en af mine dragoxar blef biten af 

 en Hy^ua. Emot aftonskymningen hade jag an- 

 kommit till en Nybyggares landtgård; och som 

 Dragkreaturen , af dagens brännande hetta voro 

 trötte, och efter flere timmars resa hungrige, samt 

 fältet i grannskapet nära intill gården gräs-rikt; 

 trodde jag att dragoxarne skulle kunna beta en 

 eller tvemie timmar före nattens inbrott. En Hy- 

 ^na var dock så djeif, att hon vågade förfölja 

 Oxarne ända till boningshuset och bita en ibland 

 dem uti ljumsken, så att ett stycke af huden 

 borttogs till ett qvarters vidd , dock utan att tar- 

 marna utfallit. Hundarne vid gården, som ofta 

 underhållas till stor mängd, bortskrämde sanno« 



