67 



gjorfles till kånnetecl^en for ett sarskildt dj urslågte, 

 skulle hans uppställning deraf rubbas. Han hade 

 då icke kunnat fora Gr äf svinet (Meles) till Bjorn- 

 slågtet; och, vid slågtet Vvverra , hade en dylik 

 öppning emellan anus och genitalia, gjort ny ore- 

 da. Herr Gmelin har ej heller fiuinit godt att • 

 antaga detta slågtets särskilda kännetecken uti sin 

 nya Upplaga af Linneiska Systemet. Icke heller 

 SCHREBER, som forer Hyeena bland hundarna*). 



Det andra kännetecknet for slägtet Hyaena 

 hämtade Pennant af tåenia. De äro på Hy- 

 gena beständigt fyra, så på fram- som bakfot- 

 terna. Dermed skiljes Hyaena från hundarna, som, 

 åtminstone på framfotterna , alltid hafva fem. Det 

 år visserligen godt att, då genera sammansmälta, 

 finna något biträde, som med säkerhet bestämmer 

 skilnaden, och dertill åro tänderna allena oftast 

 otillräckliga. 



I min tanka år ock Hyaena ett eget naturligt 

 slågte, som sammanbindes med hundslågtet genom 

 Scakalerna **}. Visst är, att af alla hundar, in- 

 gen går närmare till Hyaena, ån Scakalen. 



De af Zoologerna upptagne Hyaenor har jag 

 ej trott mig med visshet kunna bestämma till fle- 

 ra än följande: 



1. Hjcena Fasciata. Linn. Canis hjwnaj 

 flavido-cinerea , fasciis nigris. Den år de gamles 

 rygtbara Hyaena, om hvilken så många fabler, 

 särdeles af Plinius, blifvit utspridda. Dess egent^ 

 liga hemvist är nordvästra delen af Asien, Syrien, 

 Armenien , Persien , med mera. Hon har af denna 

 orsak närmast blifvit kand af Graekiska, och efter 



*) Säuglhiere. Tli. III. p. 3 74 o 

 **) Canis aureu*. Linq. 



