7* 



år en Hy^ena. .Tag slutar dcrlill afven af de lan- 

 ga Iiarcn, som atlMja r^yggrarleii och, nar djiirot 

 blir retadt, iij)i)lyi"las till en kam eller mahn. Da 

 aro lydligfii ut markte pä denna Hyama Jirnn-^ 

 liea , ocli ul^"^ra clt. godt kännetecken. V^irlare, 

 och dä jag jemnfor den färglagda lilningpn med det 

 skinn Herr Professor Sta k hm an i sin resa be- 

 skrilVit*), återstår mig ingen tvekan, att ju Herrar 

 Thunberg och Sparrman teckna ett och samma 

 djur. Till orh med de frän ryggen till sidorna 

 nedgående mörka strimmor, hvilka Herr Sparr- 

 man med möda kunde märka, fmnas älven på 

 den i fråga varande ritningen. Sannolikt är det i 

 anledning af dessa omärkliga strimnioi ,, som Herr 

 Professor Sparrman synes vara hugad att hän- 

 föra skinnet till Canis hjcviia Linn.; men de äro 

 for ingen del sä utmärkta, som fordras till kän- 

 netecken pä fasciata^ 



Abyssinien synes vara Hya:^nors cgenteliga 

 stamhåll. ^Nlähanda har ingen resande sett sä m"in- 

 ga Hyeenor, som Herr Brucr. Han ofredades af 

 dem redan under uppresan frän Tigre, och hade med 

 dem dageliga strider under hemresan frän Gondar 

 till Teava. Till och med pä sjelfva hulVudstadens 

 gator antastades han ofta af dem, dä han nattetid 

 frän hofvet gick iill sitt hemvist. Till dessa rof- 

 djurs otroliga förökande bidrager, dels att man, 

 vid landets ständiga krig och stalshvälfningar, lä- 

 ter de slagnas eller afrättades kroppar ligga obe- 

 grafna, dels alt en stor myckenhet elephanter och 

 noshörningar fållas, de förra for tändernas skull, 

 de sednare för hornen , samt att dessa djurs co- 

 lossala kroppar gemenligen lemnas till rika malti- 

 der ät glupska H3"aenor och ar,-ätande Gammar. 



*] Sid. 172. 



