8a 



Om scimmausätlnLiigcn af svafKrJJiaJliga 



bl/isyrade salter ^ samt om SelenJialtigt 



blåsjradt hal i; 



af 

 JA C. BE RZ KL I US. 



VV iNTERL nppgaf"'^) att, om man förkolar den 

 Llaniiiiig, hvnraf blocllut bcredes, uLan alt låta 

 (len komma i glodgjiiiig, så kan man ur den ko- 

 lade massan med alkoliol utdraga ett eget salt, 

 som icke ger herlinerhlatt med jernupplosningar, 

 och livilket han ansåg för att innehålla kali för- 

 enadt med en egen syra, som han kallade b/od~ 

 syra (Blutsåure), och om hvilken han uppgaf att 

 den med saltsyra kunde fållas i form af en ost- 

 lik massa. 



BucHOT.z ''"^) fann sedan alt, då vanligt blod- 

 lutssalt dislillcras med svafvelsjra, får man 

 mot distillationens slnl en s^ra, som har lukt af 

 blåsyra, men fäller icke jernsaller, utan färgar 

 dem röda. Han anmärkte, att detta är en modi- 

 fication af blåsyra, hvilken han tjodde frambrin-* 

 gas genom alkohols åverkan på blodlutssaltet. 



*) Dic Kiinst flie Bliitlauge zu bereitcn. Wien 1790. 



**) Bucholzs Bfvträge zur JEvweitening etc, Erfurt 1799. 



I Haft. sidrl. 88 — 



