SS 



rnMsp.ipper, ;ih<5orl>crar syrr. nr liiftcii, vuf^Lin 

 l)lir i.ul ocli rll, basiskL o\i(ls;ilt l';illf.s, alldeles 

 s.i , som om lo.siiiiiijeii innclioll svaCvcIsynMl t;ller 

 sallsyrafl jeriioxidiii. Dcfi rotla lösliga IVireuing, 

 som liariqciiom iippkomim*r, In. ni jerml, uppla- 

 ger I 5 g'"ig s;l mycket svalVclixiiiflct ryaiiogriic, 

 som i den genom smäilning iramJ)rai,'l(; (Vireniii- 

 geii, kan väl svArligon vara annal. än va\ IVirening 

 af jerno\i(l med svalvelbimdeii J)läs_y ra, isynner- 

 het som (len jeinoxid som fäller sig, är ett l)a- 

 siskt salt, hvars sv afvelbundna blasjia m As te ha f- 

 va bildat si;:; genom en annan proerss än syr- 

 sättningen på bdtens bekostnad. 



Det återstod att bestämma, huru mycket svaf- 

 vel som liäri finnes förenadt med cyanogene, 

 för att sedan deraf kunna beräkna sammansätt- 

 ningen af det svafvelbundjia cyanogenes alla för- 

 eningar. Den. lättaste ntvägen härtill, var att med 

 kungsvatten syrsätta en gifven vigt af kaJium- 

 sulfo-cyaiujren, samt att bestämma hur-i myi ket 

 kali och svaiVelsyra, som dervid bildas. 



Detta i sig sjelf ganska enkla försök ]iai'e i 

 ])örjan en svårighet, som bestod deri, att, cimiu 

 qvantilelen af svafvelsyradt kali ntföll någorlinida 

 ]ika, erhöll jag dock i särskildla lörsök en olika qv an- 

 tilet svafvelsyra, fälld med saltsyrad baiyt. Jag 

 trodde då att vid kiuigsvattnets åverkan på sulfo- 

 cyanuren en portion svafvclhaltig blåsyra möjli- 

 gen kunde fÖvilyc^a odeeomponerad, lielst jag, i 

 «tt försök, tyckt mig finna svalVel afsatt i kolf- 

 vcns hals. Jag insmälte derfÖre saltet i ett glasrör, 

 tilltäppt i ena ändan, och irdade röret i syran, 

 hvarvid åverkan skedde ganska långsamt, och en- 

 dast på så stor yta som rörets diameter; men äl- 

 ven detta försigtighcts-mätt bidrog ej till ett oför- 

 änderligt resultat. 



^ / 



