ö3 



analogien återstäiles genom hela serien af till yttre 

 egenskaper likartade fÖreJöingar. De sönderdel- 

 iiingar och återbildningar af vatten, hvilkas an- 

 tagande jag och flera andra Cheniister ansett så- 

 som en stor bristfällighet hos denna theorie, må- 

 ste verkligen äga rum och låta bevisa sig hos des- 

 sa föreningar, hvilkas förhållanden derjemte haf- 

 va en utmärkt analogie med de salter, som bil- 

 das af oxiderade baser med syrehaltiga sjior. 



Å en annan sida finner man att den ana- 

 logie, som PorretT och mtd honom flere Che- 

 mister, trott sig finna, emellan den jernhaltiga blä- 

 syran och den svafvelhaltiga samt deras föreningar 

 med baser, icke äger rumj emedan jernet i den 

 förra alltid bibehåller caracteren af electropositif 

 kropp och af saltbasis, då deremot svaflet i sul- 

 fo-cyanurerna visar alldeles motsatta förhållanden. 



Genom användandet af Chlorin-theorien och 

 DujONGs äsigter till förklaringen af cyaniirernas 

 och sulfo-cyanurernas förhållanden, får det iso- 

 lerade svafvelbundna cyanogéne ett högre inter- 

 esse, och man frågar sig naturligtvis: kan denna 

 kropp framställas i isolerad form, såsom det mot- 

 svarande ämnet i cyanurer, i saltsyrade och jod- 

 syrade '•') salter, eller äger den utom föreningen 

 med en electropositif kropp icke bestånd, såsom 

 det synes vara händelsen med det motsvarande 

 ämnet i svafvelsyrade, salpetersjrade, flusspalssj- 

 rade o. s. v. salter? 



Jag har anställt några försök till dess er- 

 hållande, och oagtadt de alla gifvit ett nekande 

 resultat, skall jag dock här anföra dem, emedan 

 de icke äro utan allt interesse. 



*) Jag menar bär hvad man annars kallar Jodurer, 



