u4 



Jiig hoppades att sulfo-cyaniiren af (jvick.silf- 

 V(M" skiiilc lik.j liitl. pfifVa .svarvcJ)l(m(t('L cyjinoqriic, 

 so?n cyaiHiicn ixlv^fv sitt cjaiioi^riic, ocli sökte 

 derröic att orliälla denna förening på det sätt att 

 siiUn-cvanMrcu af kalium di^lillciailes jj)ed ut- 

 s]);ul(l svalVclsyra ocli dislill ilcL mättades med 

 qvicksilfver-oxid. Den öfvergAnpna vätskan hade 

 en o])chaL;liij lukt af skä?iide hiltermaiidlar och 

 af svafvell)undet kol. Ett ljust gulakli^t ämne 

 hade talit sii; i retorten. Det var, säsom Vogel 

 anmärkt, icke rent svafvel, nian innehöll äfven kol. 



Distillatct reagerade för syra. Det mattades 

 med qvicksilfveroxid, hvaraf det i första ögonblic- 

 k<it fick en mörk grumling, som sedan icke mera 

 öktes. Vätskan delades i tvenne lika portioner, 

 af hvilka den ena lemr.ades aL fiivillig afdunst- 

 ning och den andra digererades, för alt hlifva 

 juUt mättad med mera qvicksilfveroxid. Den lång- 

 samt afdniisLadc; viilskan gaf elt hvitt, oredigt i 

 strålar anskjulet salt af en skarp metallisk smak, 

 som. efter torrkning upphettades i en liten distil- 

 latioJisapparat. Den gaf vid hettans första åver- 

 kan med mycken häftighet en portion gaz, hvar- 

 cfter sedan ganska obetydligt utvecklades under 

 det att cinober sublimerades och i retorten lem- 

 nades ett ljust, något åt gult eller brunt dragan- 

 <le ämne. De samlade gazerne innehöllo svafvel- 

 bundet kol, (\väi'^'.v/. och elt ämne af en egen obe- 

 haglig stinkande lukt, om hvilket det icke kunde 

 afgöras huruvida det var svafvelbundet cyanogcne, 

 eller om icke det snarare var en blanning af cya- 

 nogene med svaf\'elbundet kol. Då de behand- 

 lades med alkohol, absorberades en del deraf och 

 alkoholn gaf med jcrnsalter .sj)år af svalVelh:!ltig 

 jblåsyra. Det ämne, hvaraf deima vätska starkast 



