I02 



secuiidära form, ul^^jrns, likt Grammalitcn, nf 

 j)å 11 varandra lagdc ciistalliscraile taflor, som med 

 sina glaiisaiuli] iiascr utgöra 1 varl)rf»ll(jf. I)«;s.sa 

 lallor (or(l(3 Ixjira anses sasoni primitiva formen. 

 ^'inklarJlc, som hcslämma digras figur och således 

 äfviii jirism.iiis baser, äro svTira .ilL fi tjdliga, i 

 anseende till ena l;ingd])roltcts spliLlrifjhel, iniii 

 de skoh icke mycket aflägsna sig från f)4° ocli 

 S(S°. Dess;» vinklars bestämmande är af vigt for 

 jirimiliva formen. Tadans li^iir ar såJed(;s en 

 rliomJj med olieljdligt sneda vinklar, och foljak- 

 teligen närm;iii(ie sii^^ till rccl.in^cln. Olikheten 

 7ned Tremolilluii (tlh^r Grammalilen) röjes tjd- 

 ligt, ej allenast i tvärbrottet, som hos den sist- 

 nämnde är det minst rediga och aldrig erhålles 

 jcmnt, utan äfven i taflornus vinklar, h vilka hos 

 Tremoliten bilda en riiomb med två mjcket trub- 

 biga vinklar. 



Cxcnomskinaiulc. svagt i kanternc, men lika 

 genom hela 3 tan på <\xiv\ löstagna ta/lan. 



Repas y men icke lätt af knif. Repar kalk- 

 spath, men glas svårt. 



Skör j sonderbrytes lätt efter genomgångs- 

 ytorne. 



Brotisfyckena bilda mer och mindre tjdligt 

 den uppgifna formen af taflorne. 



Fräser starkt för syror. Äfven för de sva- 

 gare, såsom ätlicka, men bör då vara ptil verise- 

 rad. Syrorne utdraga det lösliga utaii att förän- 

 dra utseendet hos fossilet, som deraf synes foga 

 märkbart anfrätt. 



Phosphorescernr på ett glödgande metall- 

 bläck, men ej starkt elh-r länge. 



