III 



der till nja undersökningar, ger lif och anda åt 

 vetenskapen: hvarje lijpothes, som qväfver un- 

 dersökniiigslusten, är ett gift för det vetenskap- 

 liga lif vet. Att halstarrigt neka allt det, som 

 man icke sjelf sett, eller som icke beqvämligen 

 kan förenas med den theori man på förhand 

 uppgjort; är för naturvetenskapens framgång långt 

 hinderligare, än att som möjlighet antaga allt 

 möjligt, ända till dess man genom grundliga 

 undersökningar bevisat eller vederlagt det. 



Hoppet att, åtminstone för enskilt of vert j- 

 gelse, få afgörande bevis för eller emot den för- 

 modan att de förstenade träd som finnas i Hörs 

 sandsten, vuxit i grannskapet, ledde mig till nya 

 undersökningar på stället. Detta hopp blef här- 

 igenom icke blott uppfylldt, utan äfven den 

 märkvärdiga sanning uppdagad, att ifrågavarande 

 forntidens skog vuxit i ett climat som liknat det 

 nu varande tropiska. — Der tropiska skogar vu- 

 xit, hafva allt för väl tropiska djurarter kunnat 

 lefva! De förutnämnda Rhinoceros fragmenter 

 kunna derföre mycket väl vara af Svenskt ur- 

 sprung, och gifva ett gladt hopp om nya eröf- 

 ringar i denna del af vetenskapen. 



I sällskap med Chemiae-Professorn Herr J, 

 A, Engeström besökte jag för någon tid sedan 

 åter de i förra uppsatsen nämnda stenbrotten 

 vid Hör, samt dessutom några andra belägna i 

 mil S. V. från Magiasäte by. — Qvarn-Sandstenen 

 trälFas här i skogsbackarna, liksom vid Hör, dels 

 i lösa block, inbäddade i ett lerhaltigt klapper- 

 blandadt grus, dels i fasta lager. Den egentli-« 

 ga qvarnstenshällen är till utseende, hårdhet nu 

 i^. lik den Hörska ''): meu beträfikude dess 



*) Se K.. Vet. Acad. Handl. 1819, s. i44. 



