ii8 



pa Tal). V. der. I. och Tal). Jlf. fiq. i., liqp;a i 

 olVc jlan af (h'ii lerart acic Saiidslciicii , just der 

 han olVcrgär i QvanibcrgJil. JjloU eU. ciida, 

 Jicnil. Tal), yj. har jacf iiil tills funnit i den c^cnt- 

 li:;a , hiirda Qvarnsandstfnm. Af alla, äro de 

 pi 'J\ib. V. fig. ,1. och 3. tecknade, de talrikaste 

 och Ihnias, i nfigra af de stidlVr jag har framfor 

 niii; iii!);idfladc i en ganska stor mängd; meii 

 flillid i liori/.oMliilt läge, till ett säkert hevis att 

 de i lugn nedsiinkit pA en jemn botten. De haf- 

 va mer eller mindre stenmassa mellan sig, till 

 l)evis att de icke på en gaiii^, nian smthiincfom , 

 tioligen under en längre tid, nedfallit i detta 

 Ihiidiin;, hvarur dessemellan dan leihlandade 

 sand, hv\'iri de finnas, småningom fällt sig och 

 hårdnat. De äro till for våning väl hihehälhic. 

 Man ser icke blott do tjdligaste intryck efter 

 dem, med rediga och hcstämda conturer; ntan 

 impressionen är ännu helt hruu af ett ämne;, 

 som påtagligt är sjelfva bladet. — Jag tror icke 

 att flcn mest envise tviilare kan fordra några 

 starkare bevis, än detta deras läge och deras in- 

 tegritet, för alt blifva ofvertygad, det de vuxit 

 pä träd som funnits i grajinskapet af deras när- 

 varande lägerställe. Hade de kommit med en 

 snabbt fors.mde IJod från de nuvarande tiopiska 

 trakterne (med hviiken vissa Geologer låta de 

 liliinoceros- ofch Elcphanthen transporteras, som 

 hlifvit fuinia i Europa); huru skulle de då kun- 

 nat (alla sig under ett så tydligt lugn, att de 

 alltid Libchuilit det horlzontäia laget! Huru skul- 

 le de möjligtvis, under en så lång väg ofver 

 verldshafvel, kuiuiat hållas /IvtaJide! Huru skulle 

 de, efter att liafva hlifvit fattade och hor t vräkta 

 af en så väldig ilod, och under den tid som 

 nödvändigt åtgått, för att bortföras flera liun- 



